100 Passeritormes. 



A tojó fölül és alul földszínű barna, csak hasa közepe táján világosodik egy 

 kissé ; alsó farkfedöi halvány fakószinűek ; farka olyan mint a hímé. 



A fiatalok első ruhájukban barnásszürkélc, mellükön és hasukon valamivel 

 világosabbak, sötéten szegett tollakkal ; alsó farkfedöik halvány fakószinűek ; a 

 fiatal hímek első vedlésük után néha (talán mindig?) a vén tojóra hasonlítanak, s 

 e színüket a következő' tavaszkor is megtartják. Ilyen termékenyítésre képes, tojó- 

 ruházatú fiatalokat írtak le Ruticilla cairii néven és tartottak sokáig külön fajnak. 



Földrajzi elterjedése : Közép-Európa és a Mediterrán nyugati része. Nálunk 

 a hegyes vidéken mindenütt előfordul, de vonulása alkalmával a lapályos helyeket 

 is fölkeresi. Márcziusban érkezik s november első feléid marad. 



Erithacus. 



(^uviEK, Lcg. An. Comp. talx II. (1801.) 

 Typus : Erithacus rubeciila (Linné). 



Jellemek: A csőr poszátaszerű; az orrlikakat szarúhártya (operculum) födi, 

 melynek alsó részén van az orrnyílás ; a szarúhártya homlokfelöli részét tollak 

 borítják; a szájzugserték közepesek. A szárny kevésbbé hosszú és hegyes; az első 

 evező a 2-dik feléig ér, a 2-dik csekélylyel hossabb a másodrendű evezőknél. A 

 hím és tojó ruházata egyforma. 



Fészküket a földön száraz levelekből és mohából építik. A fészek külseje 

 meglehetős nagy és tömör, belül pedig szőrrel bélelt. Tojásaik száma 5 — 9; 

 alapszínük fehér s többé-kevésbbé vörössel árnyaltak és pettyezettek. 



Földrajzi elterjedésük a palaearktikus zónakör. Az ismert fajok száma 4. 

 Nálunk egy fordul elő. 



ERITHACUS RUBECULA (Linné). 



Vörösbegy. 



Mútacilla ruheada, Linné, Syst. Nat. I. p. 337. (1766.) 



Sylvia ricbecula (Linné), Scop., Ann. I. p. 156. (1769.) 



Curruca rubecola, Leach, Syst. Cat. Mamm. etc. Br. Mus. p 25. (1816.) 



Fi cédula rubecuta, 1 



„ , , 2. 7 Boie, Isis, 1S28. p. 553. 



Dandalus rubecula, ) 



Dandalus pinetorum, \ 



Dandalus foliorum, ' Brehm, Isis, 1828 p. 1280. 



Dandalus xeptentriűiialis, j 



Kubecula pinelorum, \ 



Rubecula foliorum, ' Brehm, Vög. Deutschl. p. 360 — 361. (1831.) 



Rubecula septentriojialis, \ 



Erythacus rubecula, Swains., Faun., Bor.-Am. p. 488. (1831.) 



Rubecula familiáris, Blyth, Field Natúr. I. p. 424. (1833.) 



Rho)Ldella rttbecula, Rennie, White's, Selborne, p. 437. (1833.) 



Lusciola rubecula, Key. & Blas., Wirb. Eur. p. LVIII., 191. (1840.) 



Rubecula rubectila, Bonap., Consp. Gcn. Av. I. p. 295. (1850) 



Luscinia rubecula, Sundes., Sv. Fogl. p. 56. (1856.) 



Erithacus rubecula, Newt. ed. Jarr., Br. B. I. p. 305. (1872.) 



