Fam. Turdidste. 101 



Leírása: Fölül olajbarna; homloka, a csőr és szem közötti része, torka, begye 

 és melle narancsszínbe hajló rozsdasárga ; nyaka oldalán, a hol a hát barna és a 

 begy sárga színe találkozik, hamuszürke szalag húzódik; hasa közepe fehér, oldalt 

 olajbarna, alsó szány- és farkfedöi halvány fakósárgák; csó're, szeme és lába barna. 

 A hím és tojó egyforma. Hossza k. 1). 14, szárnya 6"9 — 7'5, farka 5'9 — 6'7, csó're 

 1 — M, csüdje 2-3— 2-4 %v. 



A fiatalok első tollruliája fölül agyagsárgával pettyezett s alul sárgásfehér, 

 barna tollszegélyekkel mustrázott. 



Földrajzi elterjedése : Európa, télen a mediterrán subregio. Nálunk mindenütt 

 közönséges és a hegyvidéken költ. Költözködése az idó'járástól függ; rendesen 

 áprilisban érkezik (néha már február elején) s az első fagy beálltáig marad. 



Turdus. 



Linné, Syst. Nat. I. ]). 291. (1766.) 

 Typus: Turdus viscivorus, Linné. 



E nembe sorakoznak a valódi rigók, vagyis azok, melyeknek hímje és tojója 

 egyforma s torkuk pedig mindig többé-kevésbbé sávozott. Legközelebbi rokonság- 

 ban állanak a Merula-fajokkal. 



Jellemek: A csőr hossza mintegy a koponya hosszának felel meg és ormója 

 többé-kevésbbé hajlott. A szájzugserték közepesek. A csűd úgy mellső' mint hátsó 

 felén sima, csak alul, az ujjakhoz közel eső részén, van 2 — 3 paizs. Az első evező 

 igen rövid, jóval rövidebb az elsőrendű evezőknek megfelelő fedötollaknál. A fark 

 egyenes vágású. 



Mind nagyon összetartó, társaságot kedvelő madarak, különösen tavaszkor és 

 őszkor, vonulásuk alkalmával, de még azonkívül is; így p. o. a fenyőrigó a Skan- 

 dináv félsziget és Észak-Oroszország nyírerdőségeiben nagy kolóniákban fészkel. 

 Egy-egy ilyen kolóniában gyakran százakat is meghaladó fészek van. A valódi 

 rigók fészke kölönben igen szilárd építmény : ágacskákból, füvekből, mohából készül, 

 félgömb alakú és belől többnyire agyaggal van kitapasztva. Fészküket rendesen 

 bokrokba, néha azonban fára vagy a földre is rakják. A barnával és feketével 

 pettyezett, élénk zöldeskék alapszínű tojásaik száma 4 és 6 közt váltakozik. Táp- 

 lálékuk tavaszkor és nyáron rovar és féreg, őszkor és télen gyümölcs és bogyók. 



Földrajzi körük mind az öt világrészre kiterjed. Az eddig ismert fajok száma 

 70 s ezek közül az egész palaearktikus zónakörre csak öt fészkelő faj esik. Nálunk 

 összesen négy faj fordul elő: kettő költ, kettő pedig csak átvonuló vagy téli látogató. 



A fajok meghatározó táblázata : 



a. Az alsó szárnyfedők és hónaljtollak sárgák vagy 

 vörhenyesek. 



a^ A szemöldökív határozott; a has oldala rozsda- 

 barna iliacus (102. old.). 



b^. A szemöldökív elmosódott ; a has oldalán nincs 



rozsdabarna szín niusicus (102. old.). 



b. Az alsó szárnyfedők és hónalj tollak tiszta fehérek 



c^. A hát és deréktáj egyszínű szürkésbarna .... viscivarus (103. old.), 

 í/'. A hát barna, a deréktáj szürke pilaris (103. old.) 



