102 Passeriformes. 



TURDUS ILIACUS, Linné. 



Boros rigó. 



Turdus i/iacus, Linné, Syst. Nat. I. p. 292. (1766.) 



Turdus mauvis, Mull., Syst. Níit. Supp. p. 141. (1776.) 



Turdus illas. Pali., Zoogr. Rosso-As. I. p. 456. (1811.) 



Sylvía íliaca, Savi, Orn. Tosc. I. p. 215. (1827.) 



Turdus betularum, \ 



„. - . , ; Brehm, Vög. Dcutschl. p. 386. (1831.) 



lurdiis vnicloruDi , ) ^ •>-. 



Turdus pinelornm, \ 



,,, , ... / Brehm, Vo"cIfan", p. ] 6ü. (1855.) 



lurdus graciiis, J > & &> i \ / 



Iliacus illas. \ 



j,. . > Des Murs, Traité d'Orn. I. p. 165. (1860.) 



Ili árus }>ii/ior, J ' ' 



líylocichla íliaca (Linné), Ridgw., Proc. U. St. N. Mus. IV. p. 322. (1882.) 



Leírása: Fölül olajbarna; alul fehér, olajbarnával sávozott és pettyezett ; alsó 

 szárnyfedő és lionaljtollai, úgyszintén hasa oldala rozsdavörösek, hasa közepe tiszta 

 fehér; szeniöldökíve fehér, sárgás árnyalattal; füle és arcztája olajliarna; nyaka 

 oldala sárgás; középfedó'inek és másodrendű evezó'inek csúcsa szintén sárga; csőre 

 barna, alsó kávájának töve sárgás ; lába világos sárgásbarna ; szeme barna. Hossza 

 k. b. 21-5, szárnya ILS — 12-5, farka 8-9, csőre 1-7—2, csüdje 2-8 %». 



Földrajzi elterjedése : A palaearktikus zónakör északi része egészen az é. sz. 

 71"-ig. Télen a megfelelő déli vidékekre vonul s az európai részen egész Észak- 

 Afrikáig húzódik. Magyarországon leginkábl) az átvonulás alkalmával szokott elő- 

 fordulni, a mikor rendcsen a fenyőrigók csapatait keresi föl ; néha télen is ész- 

 lelhető. 



TURDUS MUSICUS, Linné. 



Énekes rigó. 



Turdtis musicus, Linné, Syst. Nat. I. p. 292. (1766.) 



Sylvia musica, Savi. Orn. Tosc. I. p. 211. (1827.) 



Turdus miiior, \ 



^ , ^,., , } Brehm, Vög. Dcutschl. p. 382. (1831. 



lurdus pinlomelos, J > » 



Merula musica, Sclby. Brit. Orn. I. p. 162. (1833.) 



Iliacus musicus, Dcs Murs, Traité d'Orn. p. 292. (1860.) 



Hylocichla musicus, Rldgw., Proc. U. St. N. Mus. III. p. 224. (1881.) 



Leírása: Fölül olajbarna (az előző fajnál valamivel világosabb), alul fehér, 

 torkán, begyén és oldalán fakószínnel árnyalt és olajbarnával pettyezett, a pettyezés 

 begyén és oldalán legsűrűbb ; fakószínű szemöldökíve elmosódott s csak homloka 

 táján válik határozottá; alsó szárnyfedői és honaljtollai narancsszínbe hajló szalma- 

 sárgák ; középfedöi és a másodrendű evezők megfelelő fedőtollainak hegye sárgás 

 fakószinűek; csőre barna, alsó kávájának töve sárgás; lába világos szarúbarna; szeme 

 sötétbarna. Hossza k. b. 22, .szárnya 11 '5 — 12, farka 9, csőre 1'7, csüdje 3 %. 



A jiatalok egészben véve a vénekhez hasonlítanak, de többé-kevésbbé sárgán 

 árnyaltak s fejükön és hátukon fakósárga pettyekkel tarkázottak ; szárnyuk fedő- 

 tollainak hegye szélesen rozsdasárga. 



Földrajzi elterjedése : A palaearktikus zónakör. Télen Észak-Afrikát és Dél- 

 Perzsiát is meglátogatja. Magyarországon közönséges és mindenütt előfordul. 

 Tavaszkor és őszkor nagy csapatokban szokott vonulni. 



