Fam. Turdidae. 105 



MERULA MERULA (Linné). 



Fekete rigó. 



Turdi/s meni/a, Linné, Syst. Nat. I. p. 295. (176.6.) 



Merula nigra, Leach, Syst. Cat. Mamm. & B. Brit. Mus. p. 20. (1816.) 



Merula merula, Boie, Isis, 1822. p. 552. 



Sylvia mem/a, Savi, Orn. Tosc. I. p. 205. (1831.) 



Merula pínetoriim, \ 



Merula truncornni, I , , , , 



,, , ,,. ^ í Brchm, Vögel. Dcutschl. p. 372—374. (1831.) 



Merula alticeps, 



Merula camiolica, I 



Turdus merula, var. syriacus, Hempr. & Ehrenb., Symb. Pliys. fol. bb. (1833.) 



Merula vulgáris, Selby, Brit. Orn. I. p. 167. (1833.) 



Merula major, Brehm, Vogelíang, p. 158. (1855.) 



Turdus menegazziaiius, Perini, Ucc. Veron. p. 56. (1858.) 



Turdus dactylopterus, Bonap., Gray, Handl. B. I. p. 255. (1869.) 



Turdus merula, var. montana. Savi; Salvad. in Dresscr's B. E. II. p. 99. (1872.) 



Leírása: A ///;// tollruhája fénylő fekete; csőre és szemgyürűjc narancssárga; 

 Iába és szeme sötétbarna. Hossza k. b. 26, szárnya 122 — 134, farka lOS — 115, 

 csőre 2-2 — 2-4, csüdje 3 %n. 



A tojó többé-kevésbbé vörhenyesbe játszó barna, torkán, begyén és mellén 

 sötét pettyezések mutatkoznak; csőre, lába és szeme barna. Hossza k. b. 25'5, 

 szárnya 11-5 — 12, farka 10-10-5, csőre 21 — 23, csüdje 3 %». 



A fiatalok fölül barnák, sárgásbarna hosszsávokkal, alul pedig vörhenyes- 

 sárgák, sötétbarna pettyekkel mustrázottak. 



Földrajzi elterjedése : Egész Európa, a Mediterránt és Közép-Ázsiának nyugati 

 részét beleértve. Magyar földön mindenütt közönséges és állandó madár. 



Általános megjegyzések az örvös rigóra és rokon alakjaira. 



Az északon élő Merula torqnata (Einné) nem fordul elő Magyarországon, 

 legalább eddig még nem észlelték. Nyáron a legmagasabb északon tartózkodik 

 s csak télre költözködik Európa déli részébe. E faj fészkét rendesen a földön 

 szokta építeni, ritkán bokrok közé vagy odúba, magas fákra azonban sohasem. 

 Közép-Európában és nálunk is egy hozzá hasonló faj a Merula alpestris, Brehm, 

 honol. Fészkét ellentétben a Merula toj-quata-v^X^ többnyire fákra meglehetős 

 magasságban építi. A Kaukázusban és Perzsiában egy harmadik rokonfajuk él, 

 mely Menila orientális néven lett újabban leírva. Ez a faj sokkal közelebb áll 

 rokonság tekintetében a Merula torquata-\\oz mint a közép-európai Merula alpestris. 

 Fészkét szintúgy mint a Meiula torqnata a földön építi. Ezen kaukázusi faj miná- 

 lunk a Kárpátokban fordul elő, de mindeddig íigyelmen kívül maradt. 



A Merula alpestris és Merula orientális közötti különbség az, hogy míg a 

 Merula alpestris hastol lai fehérek s csak egy többé-kevésbbé patkóalakú fekete 

 rajzzal bírnak, addig a Merula orientális hastoUai feketék és szélesen fehérrel sze- 

 gettek. A következő oldalon mellékelt ábrán bemutatom a két faj hastoUai közti 

 különbséget. A két felső a Merula alpestris, a két alsó pedig a Merula orientális 

 hastolhiit ábrázolja. 



