Fam. Turdidae. lO'] 



barnával niustrázottak ; csőre sárga, hegye és töve barnás; lába szarubarna; szeme 

 sötétbarna. Hossza k. b. 29, szárnya IST—US, farka 10-5—115, csó're 2, 

 csLÍdje 34 %i. 



A tojó alapszíne barna; begyörve barnás árnyalattal bevont; torka piszkos- 

 fehér, barnán sávozott; hastollai a híméhez hasonlóan niustrázottak, de szélesebb 

 fehér szegélylycl bírnak; szárnya olyan mint a hímé. 



A fiatalok barnásfehérrel tarkázottak. 



Földrajzi elterjedése : Közép- és Dél-Európa. Magyarországon a legmacrasabb 

 hegységeket lakja, a hol egyszersmind költ is; tavaszi és őszi vonulása alkalmával 

 a lapályokat is fölkeresi. Április havában érkezik ; távozásáról nincsenek följegyzé- 

 sek. A magyar nemzeti múzeumi példányok a következők: 



a) d Nagyenyed 1891 április 3. 



ő) d Pest vm. 1827 április 12. 



c) c? Szepes vm. 1847. 



dj d' Magyarország 1847 (félalbinó). 



e) ? Árva vm. 1891 május. 



f)—g) ^ Szepes vm. 1828 szeptember 6—7. 



h) 9 Fehér vm. 1895 április. 



/; ? Árva vm. 1882 április. 

 j) juv. Árva vm. 1882 november. 



C<ATÓ JÁNOS gyűjteményében két cf van Koncza vidékéről, melyet ő 1864 

 április 4-én lőtt s egy fiatal 1892 augusztus 13 áról, mely Bráza havasról Fogaras 

 vármegyéből származik. Csató János különben példányaira vonatkozólag 1900 

 január 9-én hozzám intézett levelében ezt írja: Példányaim mind a Mernla 

 alpestris válfajhoz tartoznak, hastollaik olyanok, a milyennek rajzoltad, azon különb- 

 séggel, hogy csak az ifjú példánynak tollain észlelhető a patkóalakú csík oly kes- 

 kenyen a mint rajzoltad, a két tavaszi példányon azonban valamivel szélesebb*. 



Dr. Lovassy Sándor tanár a keszthelyi m. kir. gazdasági tanintézetben lévő 

 két példány közül az egyiket megtekintés véget rendelkezésünkre bocsátotta, mely 

 szintén a középeurópai örvösrigó és Mármarosból való. 



MERULA ORIENTÁLIS, Seebohm. 



Kaukázusi örvösrigó. 



Turdiis /úrquatiis (ncc Linné), Raddc, Orn. Cauc. p. 270. (1884.) 

 Aíerula torquata orientális, Seebohm, Ibis. 1888, p. 311. 

 Turdus iorqualus alpestris. Madarász, Erlaut. p. 74. (1891.) (part.) 

 Merula orientális, Secb. & R. B. Sharpé, Monogr. Túrd. p. 33. (1899.) 



Leírása: Hasonlít a közép-európai örvösrigóhoz, azzal a különbséggel, hogy 

 hastollai feketék széles fehér szegélylyel s közepükön nincs fehérség (1. ábrán két 

 alsó toll) ; szárnyán több a fehérség és alsó farkfedötollainak csak a gerincze 

 fehér. Hossza k. b. 29, szárnya 13"8 — 146, farka 115, csőre 2-1, csüdje 3 3 %►. 



Földrajzi elterjedése: Seebohm és Sharpé szerint (Monogr. of the Turdidae 

 p. 33. 1899.) Kaukázus és Perzsia. Úgy látszik e termőhelyektől jóval nyugatabbra 

 is kiterjed s ezt a Magyarországon való előfordulása bizonyítja. A Magyar Nemzeti 

 Múzeumban a következő honi példányok vannak: 



8* 



