116 Passeriformes. 



és melle élénk bó'rbarna s e szín a has oldalaira is kiterjed, de lefelé mindinkább 

 halványul; hasa közepe fehér; szárnya sötétbarna keskeny fakó tollszegélyekkel, 

 válla táján pedig nagy fehér folttal; apró szárnyfedó'i és középfedöi feketék; alsó 

 szárnyfedői feketék széles fehér szegélyekkel; farka sötétbarna; csőre és lába fekete; 

 szeme barna. Oszkoi- az egész toUazatot barna függelékek takarják, ami sokat 

 elvesz a madár élénk színezéséből. Hossza k. b. 13, szárnya 65, farka 5'2, csőre 1, 

 csűdje 2"1 %. 



A tojó fölül barna, az egyes tollak centruma fekete; alul bőrszínű világos- 

 barna, a torok tollainak töve fekete; szárnya barna széles fakó szegélyekkel; fehér 

 vállfoltja kisebb mint a hímé. 



A fiatalok első tollruiiája fölül sötétbarna; a tollak töve szürke, hegye pedig 

 fakószinü háromszögű folttal díszített. Első őszi vedlésük után a tojóhoz hason- 

 lítanak. 



Föhh-ajd dtcijedése : Európa és a mediterrán subregio északi és keleti része. 

 Magyarországon mindenütt előfordul, de különösen a hegyes vidékeken közön- 

 séges. Nagyon korán tavaszkor érkezik s késő őszig marad; nagyon gyakran egyes 

 példányokban át is telel. 



IX. Család. 



Fam. Cinclidae. 



Vizirigófélék. 



Az éneklőknek ezen igen érdekes kis csoportja a régi szisztematikusokat 

 sajátságos tévedésbe ejtette. Voltak, a kik a vízirigót a szalonkák közé tették; 

 maga Linné is, a ki különben oly élesen megkülönböztetve osztályozta a mada- 

 rakat, nagyon helytelenül a -S"/?/;';mjr- nembe sorozta. E családnak helyzete még 

 mindig bizonytalan a rendszertanban. Sharpé a nagy british katalógusban (Cat. 

 B. Br. Mus. vol. VI. p. 306.) 1881- ben a Timeliidae család Troglodytinae alcsalád- 

 jába helyezte képviselőit s az ökörszemfélékkel hozta szorosabb kapcsolatba ; 

 újabban azonban (Rev. Rec. Att. Class. Birds p. 87. 1891), már mint önálló csalá- 

 dot — a mi különben a leghelyesebbnek látszik — a Turdidae és Troglodytidae 

 családok közé ékelte. 



A vizirigófélék teste rigóforma, habár szárnyuk és farkuk aránylag igen rövid. 

 Morphologiai tekintetből tényleg legközelebb állnak a rigófélékhez s amaz anatómiai 

 különbség, melyre Newton Alfréd (Dict. B. III. p. 668, 1894) Nitzsch megfigye- 

 lésére hivatkozva íigyelmeztet t. i., hogy a vízirigó mellcsontjának alsó szélén 

 (margó posterioj- sterni) nincs bemetszés, téves, mert az az ablakszerű betüremlés 

 [incisura sterni, vagy semifenestra), a mely a mellcsont alsó szélét megosztja és 

 oldalt az úgynevezett trabecula lateralis-t alkotja, a vízirigónál is megvan ép úgy, 

 mint a rigóknál s általában az éneklöknél szokott lenni. A Cinclus- és a Turdus- 

 genus mellcsontjának alsó széle közti különbség csak is az, hogy míg az elsőnél 

 a trahcXíLÍa laterális vége a mellcsont középrészével egy vonalban van (I. ábra), 

 addig az utóbbinál mindig valamivel följebb esik. 



