Farn. Paridae. 129 



különbözik, a mennyiben fészküket a legmesterségesebben nyárfa-pelyhekböl vagy 

 barkából — néha faháncs-rostokkal keverve — bámulatos ügyességgel szövik oly- 

 formán, hogy az egy hosszú kócsányon lógó zacskót alkot, melynek felső felén 

 oldalt a madár nagyságának megfelelő keskeny, rövid csöalakú bejárat van. Fész- 

 küket két métertől minden magasságban szokták elhelyezni, melybe 6 és 9 közt 

 váltakozó tiszta fehér, hosszúkás tojást raknak. 



Földrajzi elterjedésük : Dél-Európa, Közép-Ázsia és Afrika. Az ismert fajok 

 száma 8, nálunk kettő fordul elő; egyik rendesen, a másik kivételesen. 



A fajok meghatározó táblázata : 



a. A fejtető fehér, vagy világosszürke pendulimis (129. old.). 



b. A fejtető gesztenyebarna (néha világos tollszegé- 



lyekkel) castaneus (130. old.). 



AEGITHALUS PENDULINUS (Linné). 



Közönséges függőczinege.* 

 Partis pciidulÍ7Ljis, Linné, Syst. Nat. I. p. 342. (1766.) 

 Parus ftarboHeuiís, Gmel, Syst. Nat. I. p. 1014. (1788.) 

 Aegithalus peitdulimis, Boie, Isis, 1822, p. 556. 

 Pendulinus polo7iia(s, \ 



Pendulinus medius, ' Brchm, Vög. Dcutschl. p. 476 — 477. (1831.) 

 PenduHiius macrourtis, I 



Remizel penduliiui, Stcjn., Pr. U. St. Nat. iM. 1886. p. 398. 

 Acgitlialitx pendulinus typicus, Raddc, Samml. Kauk. Mus. [). 146. (1899.) 



Aegithalus penduliniis feje. 



Leírása: Tavaszkor a ven hím feje fehér, tarkója és nyakának hátsó része 

 szürkével árnyalt; homloka, szeme körül és fülfedő tollai feketék; a homlok fekete 

 szalagja fölül töl)bé-kevésbbé gesztenyebarnába árnyalódik ; a madár hátoldala 

 világos fakósárga, hátán többé-kcvésbbé széles gesztenyebarna folttal, mely néha 

 egész dolmányát befödi; torlca és begye fehér, melle borvörös, a tollak szegélyei 

 azonban fehérek, hasa sárgásfehér; evező és kormány tollai szürkésfeketék, többé- 

 kevésbbé széles fehér szegélylyel; az első- és másodrendű evezőknek megfelelő 

 fedőtollai gesztenyebarnák sárgásbarna csúcscsal, közép- és apró fedői, valamint 

 válltollai fakóbarnák; csőre szürkés szaruszínű, szeme barna, lábai kékesfeketék. 

 Őszkor és télen a fej tollai többé-kevésbbé szürkésbarnával vannak befuttatva. 

 Hossza k. b. 12, szárnya 5-4 — 58, farka 5 — 5'4, csőre 9, csűdje 1-3 - 1*4 %i. 



* GROssiNGER-ncl (Univ. Hist. Phys. Regn. Hung. ect. p. 432. 1793.) Pendulus, seu Pendu- 

 linus Függö-maddr Gáti István nál (A Terin. Hist. 1798.) Fige madár. «Fészkét az ág hegyeken 

 úgy rakja, hogy mint egy kis kutsma, külömbb külömbb-féle pelyhekböl pokrotz formába öszve 

 szövi, 's azt az ág végihez úgy ragasztja, hogy onnan le-függjön». Földi jÁNOS-nál (Tcrm. Hist. 

 ect. 1801.) Függömadár, Kemicz. 



