Fam. Pa,rida,e. 139 



Leírása: Feje fehér, gyenge liláskékes fuvalattal; a szemén át húzódó és a 

 nyakszirten összefutó sáv sötétkék; háta világosszürkés kék, nyakszirtje táján nagy 

 fehér folttal ; dereka fehér; hasoldala fehér, melle közepén kékesfekete hosszfolttal; 

 szárnya és farka sötét lazurkék fehérrel mustrázva ; apró szárnyfedői világos szürkés- 

 kékek ; csőre és lábai kékes szarúszinűek ; szeme barna. Hossza k. b. 13, szárnya 

 6-8, farka 68, csőre 0*8, csűdje 1*4 %. 



A Magyar Nemzeti Múzeumban lévő honi példányaink a fenti leírással nem 

 egészen egyeznek meg, a mennyiben azoknak háta erősen lazurkék; szárnyuk és 

 farkuk fehérsége pedig csekélyebb kiterjedésű. Hasonló sötét példányokról Menzbier 

 (Bull. Soc. Zool. Fr. 1884. p. 28) is megemlékezik: a többek között egy, Bécs 

 környékén lőtt példányról, mely a bécsi cs. és kir. udvari múzeum gyűjteményében 

 őriztetik. 



ScHMiDHOFFENi LOVAG TscHusi ViKTOR Úr gyűjteményében levő példányait 

 tanulmány czéljából rendelkezésemre bocsájtotta. Tschusi úr példányai igen tanul- 

 ságosak, mert, habár számuk csekély, de mégis egy teljes átmeneti sorozatot 

 alkotnak a typikus színezésű, világos hátú példányoktól a legsötétebben árnyal- 

 takhoz. 



Az ide mellékelt IV. tábla a lazur czinege két szélső alakját ábrázolja. Az 

 a ábra a Magyarországon lőtt sötét példányok egyike, a b ábra pedig egy, Szibé- 

 riában, Krasznojarsk környékén lőtt, typikus szinezésü, világos példány. 



Földrajzi elterjedése: Észak-Európa és Szibéria. A tavaszi és őszi mozgalom 

 alkalmával kivételes esetekben Közép-, Dél- és Nyugot-Európát is meglátogatja. 

 Németországban nagyon gyakran észlelték, sőt Reyes (Aves Espana, p. 52, 1886.) 

 tanúsága szerint Spanyolországban is többször előfordult már. Magyarországon eddig 

 hitelesen csakis a megboldogult dr. Mihalovits Sándor bártfai főorvos figyelte meg, 

 a ki Bártfa városa környékén, 1882-ben, több példányt hozott terítékre.* Mihalovics 

 gyűjteményéből a Magy. Nemzeti Múzeum birtokába a következő három példány 

 került : 



a. ^ 1882. ápril. 25. Hossza k. b. 13'5, szárnya 6'8, farka 6 %». 



b. ^ 1882. novb. 1. > » » 13-5, >> 6-6, » 6-2 » 



c. ? 1882. okt. 25. » « » 13-7, » 6-6, » 6-3 » 



Phaeopharus.** 



Nov. subgen. 

 Typus : Phaeopharus palustris (Linné). 



E subgenusba tartozó fajokat, mint azt a 136. old. kifejtettem volt, az ornitholo- 

 gusok tévesen a KAUP-féle Poecile-Vi&WíO& sorozzák. S mivel a barátczinegéknek e 

 tévesen használt néven kívül más genericus nevük nincsen, szükségesnek tartottam 

 részükre a Phaeopharus nevet alkotni. 



* L. DR. A. Mihalovits «Pariís cyanus Pali. in Ungarn», Zeitschr. f. ges. Ornith. I. 

 p. 234. (1884.) 



*' tpaío's = barna, tpapo; = palást, ruha. 



10* 



