144 



Passeriformes. 



XIII. Család. 



S i 1 1 i d a e. 



Küllőfélék. 



E családba tartozó madarak igen közel rokonságban vannak a czinegefélék- 

 kel; a fákon való sajátságos kúszásuk azonban a régi szisztematikusokat tévútra 

 vitte, a kik őket az énekló'k rendje helyett, a következő' családdal (Certhiidae) egye- 

 temben a harkályok közé helyezték. A jelenkor ornithologusai e család tagjait 

 részint a czinegefélék, részint a famászófélék (Certhiidae) családjába olvasztják, de 

 vannak olyanok is, a kik külön családnak tekintik. Ez utóbbiakhoz csatlakozom 



én is és már 1881-ben ezen álláspontra helyezkedtem 

 az « Adatok a czinkefélék boncz- és rendszertanához* 

 czímü dolgozatomban. Ennek helyességét legújabban 

 LucAS F. A. (Proc. U. St. Nat. Mus. XIII. p. 337-345, 

 1890.) oszteologiai vizsgálatai végleg megerősítették. 



A küllöfélék a fák törzsén sajátságosan, mindig 

 fölülről és pedig fejjel lefelé, kúsznak, * ámbár néha 

 az ágakon, czinege módra is, testükkel lefelé lógva szedeget- 

 nek. Fészküket faodúkba rakják, az odú nyilasát pedig sárral 

 vagy agyaggal betapasztják, kis kerek nyilast hagyván bejárat- 

 nak. Tojásaik szintén a czinegékéihez hasonlítanak; alapszínük 

 fehér és rozsdavörös foltokkal tarkázott; számuk 5 és 8 közt 

 váltakozik. Nyáron rovarokból, télen többnyire magvakból 

 táplálkoznak. 



Jellemek: A csőr hosszú árforma és a harkályokéra emlékez- 

 tető, az orrlyukakat operkulum födi, melynek mellső részén van 

 a keiek orrnyílás; az egészet sűrű, apró tollak és tollsörték födik. 

 A csűd aránylag rövid, erős; mellső része táblás paizsokkal borí- 

 tott, a lábujjak igen hosszúak és erős karmokkal fegy vérzettek. 

 A száiny hosszú, hegyes; az első evező az elsőrendű evezőknek 

 megfelelő fcdőtollaknál hosszabb. A fark inkább rövid, vége 

 egyenesen levágott. 



E meglehetősen nagy és több nemre osztott családnak földrajzi köre, a 

 neotropikus és ethiopiai regiot kivéve, az egész földre kiterjed. Nálunk egy faja 

 ösmeretes. 



* Ez okozhatta a régi megfigyelőkben azt a hitet, hogy e madarak hátrafelé is röpülnek. 

 L. jegyzet 145. old. 



