Fam. Certhiidae. 147 



Tichodroma. 



Illiger, Prodrom. Syst. Mamm. et. Av. p. 210. (1811.) 

 Typus : Tichodroma muraria (Linné). 



JcUevíck : A csó'r hosszú árforma, hegyes és ívben lefelé hajló. A szárny igen 

 hosszú s majd a fark végéig ér A fark rövid és vége egyenesen levágott. 



E nemből csak egyetlen egy faj ismeretes s ez Közép- és Dél-Európa, meg 

 Ázsia alpes-vidékeit lakja. Különösen a mészsziklákon szeret tartózkodni és mindig 

 fölfelé kúszva szedegeti táplálékát a rovarvilágból. Fészkét néha elérhetlen meredek 

 sziklafal hasadékaiba rakja. A fészek fö anyagát moha képezi, habár szőrrel, gyapjúval, 

 fűvel s más egyébbel is keverve építi ; nagyon gyakran még sziklatörmeléket is 

 kever beléje. Tojásainak száma 3 és 5 között váltakozik; alapszínük fehér, széles 

 oldalukon elmosott lilás foltokkal és finom vörös pontokkal tarkázottak. 



TICHODROMA MURARIA. 



Lepkemadár. 



Certhia muraria, Linné, Syst. Nat. I. p. 184. (1766.) 



Picus murarius, Grossinger, Un. Hist. II. p. 319. (1793.) 



Tichodroma miiraria (Linné), Iliig., Prodr. p. 211. (1811.) 



Tichodroma alpiiia, Koch, Syst. baier. Zool. p. 80. (1816.) 



Petrodroma muraria, Vieill., Nov. Dict. d'Hist. Nat. XXVI. p. 106. (1818.) 



Tichodroma phoenicoptera, Temm., Man. d'Orn. I. p. 412. (1820.) 



Tichodroma europaea, Steph., Shaw's Gen. Zool. XIV. p. 187. (1826.) 



Tichodroma brachyrhvfichos, 1 



7,. , . , , ; Brehm, Vögel Deutschl. p. 213. (1831.) 



lichodroma macrorhynchox, f > ?. t- \ / 



Tichodroma phoeiiicoptera var. subhemalavana, Hodgs., in Gray's Zool. Mise. p. 82. (1844.) 



Tichodroma iiepalensis, Hodgs., Journ. As. Soc. Beng. XIV. p. 581. (1845.) 



Tichodroma hoffmeisteri, Reichenb., Handb. spec. Orn. Scans. p. 27. (1851.) 



Tichodroma média, Brehm, Vogelf. p. 77. (1355.) 



Tichodroma muraria csőre. 



Leírása : A hím teli tollasaiban fölül világos hamuszürke, némi barnás lehe- 

 lettel bevonva; felső farkfedői sötét szürkésbarnák; nyaka eleje szürkésfehér, melle, 

 hasa és alsó farkfedői palaszürkék, az utóbbiak szürkésfehérrel szegettek; szárnyai 

 karminvörössel és fehérrel tarkázott barnásfeketék; apró fedőtollai, középfedöinek 

 és az elsőrendű evezőknek megfelelő fedőtollak egy része ugyanis karminvörös, 

 hasonló színű az evezők külső zászlajának tőfele ; a második, harmadik, negyedik 

 és ötödik evezőinek belső zászlaján pedig két-két nagy, kerek, fehér folttal, az egyik 

 a csúcs mögötti, a másik a tőfelöli részén van; néha a hatodikon is található egy 

 a tő felőli részen; farktoUai barnásfeketék, a szélsők fehér, a többi füstös- szürkés 

 csúcscsal; csőre és lábai feketés szarúszínűek; szeme sötétbarna. Nyári tollazatban 



