148 Passeriformes. 



torka és begye fekete. Hossza k. b. 155, szárnya 97 — 102, farka 5'5 — 6, csöre 

 2"8 — 35, néha hosszabb (egy Szepesmegyéböl származó múzeumi példánynak 

 csöre 4'7); csűdje 2 — 2"3 %. 



A tojó hasonlít a hímhez, azzal a különbséggel, hogy másodrendű evezőinek 

 belső zászlaja a tő felőli részen többé-kevésbbé nagy, agyagsárga, kerek folttal 

 mustrázott. 



Földrajzi elterjedése ugyanaz, mint a mit a családnál mondtunk. Magyar- 

 országon a magas hegység mészsziklás területein fordul elő; ilyenek a Kárpátok, 

 Erdélyi havasok. Karszthegység stb. Télen néha a mélyebben fekvő területeket is 

 fölkeresi. A budai Szt-Gellérthegyen, sőt a budai vár falán gyakrabban megfigyel- 

 ték. A Magyar Nemzeti Múzeum gyűjteményében van egy példány, melyet a budai 

 várpalotában fogtak 1860. márczius 15-én. 



Certhia. 



Linné, Syst. Nat. I. p. 184. (1766.) 

 Typus : Certliia jannliaris^ Linné, 



Jellemek: A csőr hosszú árforma, vékony, hegyes és ívben lefelé hajló; az 

 orrlyukak hosszúkásak s részben operculummal födöttek ; tollak nem borítják. 

 A szárny meglehetős hosszú. A fark hosszú, ruganyos és kemény, tollai a középsők 

 felé fokozatosan hosszabbodnak és megnyúlt hegyben végződnek. A lábak aránylag 

 erősek és ujjai nagy karmokkal vannak ellátva. 



E nembe tartozók a fán kúszva járnak és pedig mindig alulról fölfelé, 

 pergevonalban. Ha egy fát átkutattak, akkor másikra szállnak, a hol ismét alulról 

 kezdik és fölfelé haladva keresik a fa kérgén rejtőző rovarokat vagy azok álczáit 

 és petéit. Fészküket repedt vagy elálló fakéreg alá rejtik. Tojásaik alapszíne fehér, 

 vörössel finoman pontozottak. 



Földrajzi elterjedésük: a palaearktikus zónakör és Észak-Amerika 



CERTHIA FAMILIÁRIS, Linné. 



Famászó. 



Cer/hia familiáris, Linné, Syst. Nat. I. }>. 184. (1766.) 



Certhia major, \ 



^ ,, . ." ) Frisch, Vög. Dcutschl. Tb. 39. (1817.) 



Certliia scandulacea. Pali. Zoogr. Rosso-As. I. p. 432. (1826.) 



Certliia macrodactyla, \ 



Certhia septentrionalis \ 



Certhia brachydactyla, ' í^''^^"^' ^^S^' Dcutschl. p. 208-211. (1831.) 



Certhia megarhynchos, ) 



Certhia nattereri, Bp., Comp. List. p. 11. (1838.) 



Certhia costae, Bailly, Bull. Soc. Hist. Nat. Savoie 1852, jan. 



Certhia paradoxa, Brehm, Vogelf. p. 76. (1855.) 



Certhia hodgsoni, Brooks, Journ. As. Soc. Beng. XLI. p. 74. (1872.) 



Certhia brittanica, Ridgw., Proc. U. St. Nat. Mus. V. p. 113. (1882.) 



Certhia familiáris barchydactvla, 1 



Certhia familiáris candida, ' \ ^^''"^''^ J°"™- ^- O™' ^^^V. p. 256. (1887.) 



Certhia (familiáris: brachydactyla, Kleinschm., Journ. f. Orn. XLII. p. 122. (1894.) 



Certhia familiáris typica, Erlanger, Journ. f. Orn. XLVII. p. 314. (1899.) 



