Faw. Mucicapklae. ^^ 



Leírása: A vén hím fölül fekete; homloka és alul az egész madár tiszta 

 fehér; szárnya barnásfekete; másodrendű evezőinek töve és a harmadrendűk külsó' 

 szegélye fehér; farka fekete, a szélső tollak külső zászlajának közepe fehér; a 

 kevésbbé vén hátoldala barna tollakkal kevert; csőre és lábai feketék; szeme barna. 

 Hossza k. b. 13-5, szárnya 7-9--8-3, farka 6, csőre 1, csűdje l'ó - TV %. 



A tojó fölül keveset vörhenyesen árnyalt földszínű barna; alul fehér, előnyaka, 

 melle és hasoldala sárgásbarnával futtatott; másodrendű evezőinek töve és harmad- 

 rendű evezőinek külső szegélye sárgásfehér; szélső farktollának külső zászlaja a 

 tő felén többé-kevésbbé fehér. 



A fiatalok első vedlésük után a tojóhoz hasonlítanak. 



Földrajzi elterjedése: A palaearktikus zónakör nyugati fele. Magyarországon, 

 a tavaszi és őszi vonulása alkalmával mindenütt előfordul, nyáron azonban a leg- 

 nagyobb ritkaságok közé tartozik. 



FICEDULA COLLARIS (Bechst.). 



Örvös légykapó. 

 Miiscicapa coliaris, Bechst., Natur^^ Deutschl. IV. p. 495. (179.5.) 

 Muscicapa albicollis, Temm., Man. d'Orn. p. lOU. (^1815.) 

 Muscicapa streptophora, Vicill, Fauné Fran^. p. 145. (1820.) 

 Muscicapa albi/rons, Brehm. Vög. Deutschl. p. 223. (1831 ) 

 Hedy?nela coliaris, Sundev., OEfv. K. Vet.-Ak. Förh. 1846. p. 225. 



Muscicapa melanoplera «Heckel», Naum., Vög. Deutschl. XIII. p. 245. Taf. 352. (1860) 

 Muscicapa coliaris albi/rons, \ 



Muscicapa coliaris microrhyncha, \ Brehm, Verz. Samm. Ch. L. Brehm, p. 3. (1860.) 

 Muscicapa coliaris atroslriata, j 

 Ficedula coliaris, Salvad., Ucc. Ital. p. 86. (1887.) 



Leírása: A hím fölül fekete, deréktája szürkésfehér, homloka és nyaka körös- 

 körül, valamint egész hasoldala hófehér; szárnya és farka fekete; az evezők töve, 

 a másodrendű evezőknek megfelelő fedőtollak és a harmadrendű evezők nagyrészt 

 szintén hófehérek; a fark szélső tollának külső zászlaja többé-kevésbbé fehérrel 

 mustrázott; csőre és lába fekete; szeme barna. Hossza k. b. 14-5, szárnya SS, 

 farka 6, csőre 1, csűdje \1 %. 



A tojó fölül olajbarna; szárnya és farka barnás-fekete; az első és másodrendű 

 evezők töve és a harmadrendű evezők külső szegélye fehér; a fark szélső tollának 

 külső zászlaja többé-kevésbbé fehér; hasoldala piszkosfehér, torka és begye gyen- 

 gén barnával árnyalt. 



A fiatalok első vedlésük előtt fölül barnák, a tollak centruma fehéres agyag- 

 sárga, külső szegélyük feketés; evezőik töve és a harmadrendű evezők külső sze- 

 gélye sárgásfehér ; hasoldaluk fehér, mellük fehéres agyagsárgával futtatott és barnás- 

 fekete foltokkal mustrázott; csőrük és lábaik szarúbarnák. Első vedlésük után a 

 tojóhoz hasonlítanak. 



Földrajzi elterjedése: Közép- és Dél-Európa és Kis-Ázsia. Magyarországon a 

 bükk- és tölgyerdőkben fészkel; ápril végén érkezik s szeptember végéig marad. 



