Fam. Cypselidcie. 179 



Cypselus apus lába. 



Leírása : Az egész madár koromszinü, némi zöldes zománczfénynyel ; tokája 

 és torka többé-kevésbbé fehér ; csőre és lába fekete ; szeme sötétbarna. Hossza 

 (csőrétől szárnya hegyéig) k b. 23, szárnya 17 — 18-5, farka 8 — 9, csőre (a hom- 

 loktól) 0-6, csűdje 0-8 %. 



A hím és tojó egyforma ; a fiatalok torka fehérebb ; homlokuk fehéres s egész 

 tollazatúk többé-kevésbbé fehér szegélyekkel tarkázott. 



Földrajzi elterjedése : h palaearktikus zónakör nyugati fele ; télen a megfelelő 

 déli tartományok, különösen Afrika déli része és Madagaskar. Magyarország hegy- 

 vidékein majdnem mindenütt közönséges. Május második felében érkezik s szep- 

 tember elején költözködik délre. 



CYPSELUS MURINUS, Brehm. 



Egérszinű sarlósfecske. 



Cypselus murinus, Brehm, Vogelf. p. 46. (1855.) 



Cypselus paliidus, Shelley, Ibis. 1870. p. 445. 



Micropus paliidus, Stejn., Auk. I. p. 230. (1884.) 



Micropus apus murinus, Hartert, Kat. Vog. Mus. Senck. p. 119. (1891.) 



Apics apus murirms, Hartert, Das Tierreich, Vog. Lif. I. p. 86. (1897.) 



Apus murinus, Sharpé & Madár.. Bull. Br. Orn. Cl. No. LXV. p. VI. (1899.) 



Micropus murinus. Madarász, Ornith. Jahrb. XI. p. 72. (1900.) 



Leírása: Az egész madár egérszinű, némi rézvörös zománczfénynyel; a has 

 tollai többé-kevésbbé fehérrel szegettek ; torka fehér ; csőre és lába fekete ; szeme 

 sötétbarna. Hossza (csőrétől szárnya hegyéig) k. b. 21, szárnya 16 — 17-5, farka 8, 

 csőre (a homloktól) 0*8 ; csűdje 0"8 %n. 



A hím és tojó egyforma ; a jiatalok, mint az előbbi fajéi, többé-kevésbbé teher 

 toUszegélyekkel tarkázottak. 



Fökh-ajzi elterjedése: Hartert szerint: Madeira és a Canári-szigetek, Dél- 

 Spanyolország, Málta, Kréta, Cyprus, Észak-Afrika, kelet felé a Perzsa-öbölig, Sindhig 

 és Balutsisztánig. Nincs tudomásom arról, hogy az Adriai-tenger környezte partokon 

 e fajt még eddig valaki megfigyelte volna. A Magyar-Horvát-tengerparton 1899. év 

 nyarán a Povile és Porto-Teplo közé eső sziklabarlangokban födöztem föl. a hol 

 kolóniákban fészkelt. Nagyon valószintí, hogy a dalmát szigeteken mindenütt e faj 

 él. A Magyar Nemzeti Múzeumban 15 drb honi példányunk van, melyeket 1899 

 július és augusztus havában gyűjtöttem Növi és Povile környékén a tengerparton. 



