Fam. Cuculidae. 185 



Cuculus canorus, \ 



^ , . > Brehm, Vög. Deutschl. p. 151—152. (1831.) 



Luculus ctnereus, J ^ ' ^ ' 



Cuculus longipeii7iis, Brehm, Naumannia, 1855. p. 271. 



Cjicuhis telephonus, Henie, Journ. f. Ornith. XI. p. 352. (1863.) 



Cuculus libanoticus, Tristr., Proc. Zool. Soc. 1864. p. 432. 



Cuculus canorus telephonus, \ 



Cuctclus canorus bo reális, J Stejn., Bull. U. S. Nat. Mus. No. 29. p. 224—227. (1885.) 



Cuculus poünsulac f 



Cuculus canorus Iába. 



Leírása: A ven hím fölül ólomszürkc, némi barnás árnyalattal; torka, feje 

 oldalt, nyakeleje és begye világos hamuszürke ; mellének alsó része, hasa és alsó 

 farkfedó'i fehérek, szürkés-barna harántcsikokkal ; elsó'rendű evezőinek belső zászlaján 

 haránt elhelyezett hosszúkás fehér foltokkal ; farka szürkés-fekete, némi kékes-lila 

 fénynyel, a tollak gerinczük és belső szegélyük mentén többé-kevésbbé szabály- 

 talan fehér foltokkal tarkázottak ; a tollak csúcsa szintén fehér ; csőre feketés, száj- 

 zuga élénk sárga; szeme és lábai sárgák. Hossza k. b. 35, szárnya 215 — 23, 

 farka 17—18; csőre 2, csűdje \1 — 1-8. %. 



A vén tojó rendesen a hímhez hasonlít, a melytől azáltal különbözik, hogy 

 nyakelején a szürke szín nem húzódik a melléig s begye tája többé-kevésbbé 

 vörhenyessel árnyalt. Azonban ismerünk fölül egészen rókavörös, fejükön, hátukon, 

 szárnyukon és farkukon, zöldes fényű feketével harántsávozottul tojókat is. 



A fiatalok fölül sötét barnás-szürkék, néha feketések zöldes fénynyel, a tollak 

 hegye pedig többé-kevésbbé fehéren szegett néha rókavörössel harántsávolva ; 

 nyakszirtükön fehér folttal bírnak; alul fehérek és szürkés-barnával harántsávozottak, 

 mely sávok torkukon és begyükön legszélesebbek ; csőrük fekete, szájzuguk, és 

 lábaik sárgák ; szemük barna. 



Földrajzi elterjedése : Európa, Ázsia és Afrika. Mi nálunk mindenütt közönséges; 

 ápril második felében érkezik s szeptemberben költözködik el. 



13* 



