Faw. Ficidae. 189 



GECINUS VIRIDIS (Linné.) 



Zöld harkály. 



Picus viridis, Linné, Syst. Nat. 1. p. 175. (1766.) 



Picus persicus, Gmel., Syst. Nat. I. p. 435. (1788.) 



Colaptes pinetonim, \ 



Colaptes frondtuni, { ^ , 



„ , ^ • . > Brehm, Isis, 1828. p. 1274. 



Lolaptes vtresceiis, j 



Colaptes viridis, ) 



Gecinus viridis, Boie, Isis, 1831. p. 542. 



Geciíius pinetonim, \ 



Gecinus frondium, ' Brehm, Vög. Deutschl. p. 197—199. (1831.) 



Gecinus virescens, 1 



Malacolophus viridis, Swains., Class. B. II. p. 308. (1837.) 



BrachylopJms viridis, Járd., Nat. Libr. X. p. 355. (1839.) 



Picus karclini, Brandt, Bull. S. Ac. lm. St. Pet. IX. p. 12. (1842.) 



Chloropicus viridis, Malh., Picidae, II. p. lls. pl, LXXIX. (1862.) 



Gecinus saundersi, Tacz., Journ. f. Orn. XXVI. p. 349. (1878.) 



Gecinus í Picus) viridis, Reiser, Orn. Balc. II. p. 97. (1894.) 



Leírása: A vén hím fölül olajzöld deréktáján és felső farkfedó'in aranysárgába 

 hajló; fejteteje karminvörös, közbe közbe a tollak kékes-szürke színe kilátszik; csőre 

 tövénél, szeme előtt és alatt fekete; kantárrésze karminvörös, fekete tollakkal sze- 

 gélyezve ; alul az egész madár olajzölddel árnyalt szürke, hasán, lágyékán és alsó 

 farkfedő tollain zöldes-szürke foltokkal és V-alakú haránt sávokkal mustrázott ; 

 elsőrendű evezőinek külső zászlaja koczka-alakú fehér foltokkal tarkázott ; az 

 evezők belső zászlaján tojásdad fehér foltokkal ; farktoUai barnák, zöldes-szürke 

 harántcsíkokkal ; alsó szárnyfedői sárgás-fehérek, sötét harántcsíkokkal ; csőre kékes- 

 fekete, alsó kávája töve többé-kevésbbé sárgás; szeme fehér; lábai sötét kékes- 

 szürkék. Hossza k. b. 32, szárnya 16— 16'5, farka 10"5, csőre 4, csűdje 27 %. 



A véli tojó kantárrésze egészen fekete, különben a hímhez hasonlít. 



A fiatalok fölül többé-kevésbbé fehérrel és világos zölddel, alul pedig végig 

 sötét színnel erősen tarkázottak ; fejtetejük kevésbbé élénk vörös. 



Földrajzi elterjedése : Egész Európa északra mintegy a 60"-ig, továbbá Kis-Ázsia 

 és Perzsia (1. Hargitt, C. B. Br. Mus. XVIIl. p. 39, 1890). Magyarországon minde- 

 nütt közönséges és állandó madár. 



GECINUS CANUS (Gmel.). 



Szürke harkály. 



Picus canus, Gmel., Syst. Nat. I. p. 



Picus norvegicus, Lath., Ind. Orn. I. p. 236. (1790.) 



Picus viridi-canus, Mey. & Wolf, Taschenb. I. p. 120. (1810.) 



Picus chlorio, Pali.. Zoogr. Rosso-As. I. p. 408. (1811.) 



Picus caniceps, Nils., Orn. Succ. I. p. 105. (1817.) 



Colaptes canus, \ 



Colaptes viridi-canus, \ Brehm, Isis, 1828, p. 1274. 



Colaptes caniceps, ) 



Gecinus canus, Boie, Isis. 1831. p. 543. 



