Fsum. Picidae. 195 



haránt sávokkal mustrázott; csőre és lába kékes szaruszínű; szeme karminvörös. 

 Hossza k. b. 16, szárnya 9 — 9"5, farka 6 — 6'5, csőre 15, csüdje 13 %. 



A tojó hasonlít a hímhez, de a fejtető karminvörös színét fehér helyettesíti. 



Földrajzi elterjedése : Európa és Közép-Ázsia Japánig. Nálunk mindenütt elő- 

 fordul, de sehol sem gyakori. Állandó madár. 



DENDROCOPUS LEUCONOTUS (Bechst.). 

 Fehérhátú harkály. 

 Picus lencotos, Bechst., Orn. Taschb. I. p. 66. (1802.) 

 Picus /euconoíus, Bechst., Naturg. Deutschl. II. p. 1034. pl. XXV. (1805.) 

 Dendromas Uuconotus, Kaup, Nat. Syst. p. 1 36. (1 829.) 

 Pip7-ificus leuconotus, Bp., Consp. Vol. Zygod. p. 8. Nr. 50. (1854.) 

 Picus po/oiiíciis, Brehm, Vogelf. p. 69. (1855.) 

 Doidrocopns leuconotus, Menzh., Rev. Comp. Faun. Orn. Gouv. Mosc. & Toiila, p. 7. (1883.) 



Leírása: A hím homloka fehér ; fejteteje világos karminvörös, melyen közbe- 

 közbe a tollak kékes-szürke töve többé-kevésbbé kilátszik; nyakszirttája és nyaka 

 hátoldala keskenyen fekete ; hátának felső része fekete ; hátának alsó része és derék- 

 tája tiszta fehér; felső farkfedői és négy középső farktolla tiszta feketék; szélső 

 farktollai fehérek, hegyük felé többé-kevésbbé sárgás-vörössel árnyaltak és fekete 

 haránt szalagokkal mustrázottak ; szárnya fekete 4 — 5 fehér szalaggal tarkázott. 

 Feje és nyak-oldala, valamint alul az egész madár fehér; a csőr tövétől kiinduló 

 fekete sáv a fülfedők mögött egyrészt fölfelé másrészt lefelé húzódik a nyak 

 oldalán végig mellének oldalára; melle és Jiasa oldalán hosszúkás fekete foltokkal 

 mustrázott; alsó farkfedöi élénk karminvörösek, hasa közepe rózsaszínbe majd 

 sárgásba árnyalódik ; csőre és lába kékes szaruszínű ; szeme barnásvörös vagy 

 karmin. Hossza k. b. 28, szárnya 14—14-5, farka 9*5 - 10, csőre 31 — 3-4 csüdje 23 %,. 



A tojó fejteteje egészen fekete, különben a hímhez hasonlít. 



Földrajzi elterjedése : Sharpé szerint (Hand-Líst B. II. p. 216. 1900.) Észak 

 és Közép-Európa, Szibéria, Mongólia, Mandzsúria és Corea. Magyarországon nagyobb 

 erdőségekben, különösen a hegyes vidékeken tartózkodik. Állandó madár. 



DENDROCOPUS LILFORDI (Sharpé & Dre.s.s.). 



Balkáni harkálj^ 



Picus leuconotus (nec Bechst.), v. d. Mühle, Orn. Griechenl. p. 30. (1844.) 

 Picjis lilfordi, Sharpé & Dress., Ann. & Mag. Nat. Hist. 1871. p. 436. 

 Dendrocopus lilfordi, Hargitt., Cat. B. Br. Mus. XVIII. p. 272. (1890.) 

 Dendrocopics leuconotus lilfo7-di, Reiser, Orn. Balc. II. p. 98. (1894.) 



Leírása: A hívi hasonlít a fehérliátú harkály hímjéhez, de valamivel nagyobb 

 és hátának alsó része valamint deréktája fehér, feketével szalagozott. Hossza k. b. 30, 

 szárnya 14-5-15, farka 12, csőre 4, csüdje 2*5 %. 



A tojó ugyanazon különbséggel mint a hím a fehérhátú harkály tojójához 

 hasonlít. 



Földrajzi elterjedése: A Balkán-félsziget, Olaszország északi része, keleten Kís- 

 Ázsia. Mi nálunk csakis a horvát-szlavón területeken fordul elő. A zágrábi múzeumban 

 három példány van az említett termőhelyekről. (1. S Zágráb, 1895. 2. S Croatia, 

 1891. jan. 13. 3. ? Kutjevo, Slavonia, 1891. ápril. 1. Madarász, Természetrajzi 

 Füzetek XXII. 350. 1. 1899). A Magy. Nemzeti Múzeumban nincs honi példányunk. 



