200 Strigiformes. 



nem oldalra, hanem előre néznek s arczkoronggal vannak körülvéve, melynek szélén 

 apró kemény és hajlott tollak sorakoznak. A tollazat sürü, puha és nagyon pelyhes. 



Rendesen odúkban, épületekben, de néha földön is fészkelnek. Tojásaik for- 

 mája gömbölyded, szinük tiszta fehér. A fiókák kezdetben sürü pelyhekkel borí- 

 tottak, tehetetlenek és szüló'ik hosszú ideig gondozzák ó'ket. 



Az egész földkerekségén elterjedtek. A ma élö ösmert fajok száma 316 (lásd 

 Sharpé, Hand. List. B. I, p. 280—302. 1899). 



A családok meghatározó táblázata: 



a. A középső ujj a belső ujjal egyenlő hosszú, s 

 karmának belső széle fürészes. A mellcsont alsó 

 széle osztatlan; a villacsont a mellcsont tarajához 



forradt (1. ábra 201. old.) Strigidac (200. old.). 



b. A középső ujj a belső ujjnál hosszabb ; karmának 

 belső széle sima. A mellcsont alsó széle bemetszett ; 

 a villacsont nincs a mellcsont tarajához forradva 



(1. ábra 211. old.) Buboiiidac (202. old.). 



I. Család. 



Fam Strigidae. 



Gyöngybagolyfélék. 



Strix. 



Linné. Syst. Nat. I. p. 131. (1766.) 

 Typus : Strix flamnica, Linné. * 



* Linné, Syst. Kat. Xll-dik kiadásában csak 12 bagoly fajt ismertet, melyeket mind a St7-ix 

 nembe soroz. E baglyokat kétféleképen osztályozza, t. i. fülszcrü pamattal rendelkezőkre i«Aiiriciilatae 

 pCfiHis miricularum insíar exstanHtim-i>) és fülpamat nélküliekre {i-Iiiauricu/alae^). Ezekben Linné 

 úgy látszik némileg kortársának BkissoN-nak befolyása alatt állt, kinek 1760-ban megjelent 

 «Ornithologie» L kötetében a baglyok két nemre (füles és nem füles baglyokra : Asío és S/rix) 

 osztatnak. Későbbi szerzők, ú. m. Savigny, Cuvier, Stephens és Büie a Linné féle fajokat mind más 

 és más nembe sorozták, úgy hogy az eredeti S/rzx-nemhen tulaj donképen egy sem maradt. Már 

 most újabban vita támadt az iránt, vájjon melyik faj tekintendő a S/rzx-nem typusának. Némelyek 

 azt vitatták, hogy a óy;7:v-nemnek typusa az erdei bagoly a LiNNÉ-féle ^/r/.v alaco {Sírix stridiila), 

 mivel a BsissoN-féle .SV/'z':r-genus tisztán az erdei bagolyra illik ; mások pedig a Strix flainmea 

 mellett kardoskodtak. Ama kimerítő viták után, melyeket Salvin (Ibis, 1875. p. 66—67. Note), 

 Sharpé («Contribution to a History of the Accipitres. The Genus Strix of Linnaeus, and its Type». 

 Ibis, 1875. p. 324—328) és A. Newton («0n the Assignation of a Type to Linnaean Genera, 

 with especial rcferencc to the Genus Strix». Ibis, 1877. p. 94 — 105) folytattak, arra a meggyőző- 

 désre jutunk, hogy a Strix genus typusának egyedül a Strix flammca tekinthető. 



