Fcim. Buhonidsbf 207 



Leírása: Fölül sötét kávébarna, fejtetején sűrűn hófehér foltokkal, nyakszirt 

 táján barna folttal, válltollainak nagy része tiszta fehér, deréktája és felső fark- 

 fedői, fehér szalagokkal, szárnya fehér foltokkal és szalagokkal tarkázott; farka 

 9—11 keskeny fehér szalaggal harántcsíkolt; pofatája és nyaka oldala fehér, fülfedői 

 mögött nagy félkör-alakú fekete folttal; torka és keskeny nyakörve barna, mely alatt 

 széles fehér örv következik; melle, hasa és alsó farkfedöi fehérek, keskeny barna 

 szalagokkal harántcsíkoltak; csőre sötét-zöldes szaruszínű, felső kávájának orma 

 sárga; karmai feketék; szeme élénk világossárga. Hossza k. b. 37 %», szárnya 

 22-5 — 24, farka 18 — 19, csőre ormója (a homloktól) 2-5, csűdje 25 %n. 



A hím és tojó egymáshoz hasonlít. 



Földrajzi elterjedése : Észak-Európa, Észak-Ázsia és Szibéria. Magyarországon 

 csak némely esztendőben, még pedig a téli hónapokban elvétve mutatkozik. 



A Magyar Nemzeti Múzeum honi példányai : 



a. 9 Breznóbánya, 1839. márcz. 7. (Hermán Károly.) 



b. 9 Oravic, Arvamegye, 1880. nov. 7. (Kocyan Antal.) 



c. 6 Csallóköz-Somorja, 1897. decz. 28. (Kunszt Károly.) 



A karvaly-bagolynak két formáját szokták megkülönböztetni, az egyik a tipi- 

 kus Suriiia iilula, melynek földrajzi köre Észak-líurópa és Nyugat-Ázsia, a másik 

 a Síirnia doliata Páll. Ez utóbbi forma Észak- Ázsiában és Szibériában él s abban 

 különbözik a tipikustól, hogy hasoldala szennyesebb fehér s a harántsávok kes- 

 kenyebbek. Ezek azonban oly csekély különbségek, hogy azok alapján a két formát 

 egymástól fajilag szétválasztani alig lehet. A fönt felsorolt magyar példányok 

 inkább az utóbbihoz hasonlítanak s teljesen egyeznek a Krasznojarszk környékén 

 lőtt példányokkal. 



S3^rnium. 



Savigny, Dcscr. Egypte, p. 298. (1810.) 

 Typus: Syriiiiun ahico (Linné). 



A fajok meghatározó táblázata : 



a. Kisebb: a szárny 27-29 %i ahico (207. old.). 



b. Nagyobb: a szárny 36—39 'U uraleuse (208. old.). 



SYRNIUM ALUCO (Linné). 



Erdei bagoly. 



Strix aliico, \ 



fv , ,, , \ Linné, Syst. Nat. I. p. 132—133. (1766.) 



Strix stridula, ) 



Sírix sylvestris, Scop., Ann. I. p. 21. (1769.) 



Strix soloHiensis, Gmel., Syst. Nat. I. p. 292. (1788.) 



Strix austriaca, 1 ^, „ 



e • j ,■ \ Shaw, Gen. Zool. VII. p. 247, 253. (1809.) 



Syrnijim idiclans, Savign., Descr. Egypte, p. 298. (1810.) 

 Syrmum stridtet//?ii, Steph., Gcn. Zool. XIII. pt. 2. p. 62. (1826.) 



