218 



AcGipitrifoimes. 



Aegypius /liger, Savign., Syst. üis d'Egypte. p. 237. (1810.) 



GyJ>s cinereus, Bonap., Comp. List. B. Eur. & N. Am. p. 2. (1S38.) 



Aegypius ciuereus, Bonap., Cat. Ucc. Eur. p. 17. (1842.) 



Polypteryx ciuereus, Hodgs., Gray's Zool. Mise. p. 81. (1844.) 



Vultui' fuscus (nec Gmel.\ Brelim, Naumannia. I. o. Heft. p. 23. (1850.) 



Vulticr monaclius csőre. 



Leírása : Az egész madár csokoládbarna, begye és elsőrendű evezői majdnem 

 feketék; feje és nyaka barnás pelyhekkel sűrűn borított, nyakszirt pelyhei nagyon 

 tömöttek és igen világosak, arcza és nyaka mellső részének pelyhei többé- 

 kevésbbé serteszerük; szempillái hosszú, erős sertékböl valók ; füle környéke, nyaka 

 oldala és hátulja csupasz, mely élő korban kékes hússzinü ; nyaka tövén hátul 

 megnyúlt sűrű tollak csuklyát, melle felső részén pedig mindkét oldalon toll- 

 bokrétát alkotnak; csőre fekete; viaszhártyája halvány kék; szájzuga világos hús- 

 színű; lábai hússzinűen árnyalt szennyes sárgák; szeme barna. Hossza k. b. 130, 

 szárnya 80, farka 40, csőre ormója (viaszhártyával együtt ) 11, csűdje 13 %<. 



Igen vén példányoknál a tollazat erősen megfakul; főleg a mell és csuklya 

 tollainak hegye szokott erősen megfakulni s ilyenkora csőr is nagyon megvilágosodik, 

 néha csaknem egészen sárgává változik. 



A hím és tojó egyforma. 



Földrajsi elterjedése : A Mediterrán subregio, keleten India és Khina. Nálunk 

 a Szerémségben, az Al-Duna hegyes vidékein, Herkulesfürdö környékein és az 

 erdélyi havasokon, főleg pedig a Radna-havason otthonos. E helyekről néha 

 az ország más vidékeire is eltéved. Régente, mikor még az elhullott házi állatok 

 eltakarításáról a törvény szigora nem gondoskodott, dögvész alkalmával az Alföldön 

 seregesen jelentkeztek. Mehádia környékén s a radnai havason költ. Fészkét vén 

 fákon építi. 



