Fa,m. Falconidae. 233 



A vén tojó a hímhez hasonht, de jóval nagyobb. Hossza k. b. 54, szárnya 36, 

 farka 21, csőre orniója (a viaszhártyától) 2-8, csűdje 5 %. 



A fata/ok íö\n\ szürkésfénytí barnák, az egyes tollak fakóbarnával szegettek; 

 tarkójuk fehéres-fakószinű foltokkal; barkó foltjuk sötétbarna; alul többé-kevésbbé 

 fakószinnel árnyalt fehérek s torkukat kivéve, mely egyszínű, barna széles hosszanti 

 foltokkal sűrűn tarkázottak ; evezőik és kormánytollaik fehérrel vagy vörhenyessel 

 harártcsíkoltak vagy fokozottak ; a kormánytollak csúcsa fehéres ; viaszhártyájuk 

 és csőrük kékes-szürke ; lábaik kékes hússzinűek, néha sárgásak, karmaik feketék ; 

 szemük barna. 



Földrajzi elterjedése : Európa, Észak-Ázsia és Észak-Amerika ; télen a meg- 

 felelő déli vidékek ú. m. Afrika, India és Közép-Amerika. 



Magyarországon a tavaszi és őszi vonulása alkalmával mindenütt előfordul, 

 de nyáron csak a magasabb fekvésű vidékeken található. Igen korán érkezik s 

 késő őszig marad, némely évben egyes példányokban át is telel. 



FALCO SUBBUTEO, Linné. 



Fecskeszárnyú sólyom.* 



Falco síibbuieo, Linné, Syst. Nat. I. p. 127. (1766.) 



Falco barletta, Daud., Traité, II. p. 129. (1800.) 



Hypotriorchis síibbuteo, Boie, Isis. 1826. p. 976. 



Falco hirundinum, Brehm, Vög. Deutschl. p. 65. (1831.) 



Dendrofalco subbuíeo, Gray, List. Gen. B. p. 3. (1840.) 



Falco arboreus, Brehm, Vogelf. p. 27. (1855.) 



Dendrofalco Hirundinum, \ 



Dendrofalco arboreus, f ^^'^h"^' ^aumannia, 1855. p. 269. 



Falco subbuíeo subbuíeo, Erlang. Journ. f. Orn. XLVI. Taf. XI. (1898.) 



Leírása : A vén hím fölül palaszürke, feje és háta sötétebb és többé-kevésbbé 

 barnán árnyalt, nyakszirtjén két nagyobb fehér, vagy agyagsárgás folt látható ; 

 homloka fehéres s e szín mindkét oldalán a szemek felé húzódván keskeny 

 szemöldívet alkot; evezői feketés-palaszürkék, belső zászlójuk agyagsárga haránt 

 foltokkal ; szárnya alul barnás-.szürke, az evezők belső zászlója mint fölül ; alsó 

 szárnyfedői rozsdaszinnel árnyalt fehérek, fekete hosszanti és harántfoUokkal; farka 

 fölül palaszürke, a két középső toll egyszínű, a többi belső zászlója szalagozott; 

 alul a madár többé-kevésbbé rozsda-sárgával árnyalt fehér, vagy tiszta fehér, 

 hosszanti széles barna foltokkal sűrűn tarkázott; nyakeleje és nyakoldala mustrázat 

 nélküh; szeme alatt, fülfedőinek felső része s a felső káva tövétől lefelé irányuló 

 barkója feketés-barna; czombtollai és alsó farkfedöi rozsdavörösek; szeme körüli 

 csupasz bőre, viaszhártyája és lábai sárgák; karmai feketék; csőre kékes-fekete; 

 szeme sötétbarna. Hossza k. b. 34, szárnya 26, farka 15, csőre ormója (a viasz- 

 hártyától) 17, csűdje 3 %. 



A tojó a hímhez hasonló, de nagyobb. Hossza k. b. 37, szárnya 27 — 28-5, 

 farka 16 — 17, csőre ormója (a viaszhártyától) 1-8, csűdje 3*2 %. 



A fiatalok hátoldalának tollai fakószínnel szegettek, alul rozsdaszínnel határo- 

 zottabban árnyaltak ; máskülönben a vénekhez hasonlítanak. 



* LovASSY-nál (Természettud. Közi. 1887) liosszúszdrnyú sólyom ; u. ott a többi használt 

 neve is felsoroltatik. 



