234 Accipitriformes. 



Földrajzi elterjedése: Európa és Észak-Ázsia; télen a megfelelő déli tarto- 

 mányok: Afrika és India. 



Magyarországon mindenütt előfordul, különösen vonulásakor, de sehol sem 

 mondható közönségesnek; áprilisban érkezik s szeptember első felében költöz- 

 ködik a melegebb tájak felé. 



FALCO MERILLUS (Gerini). 



Kis sólyom." 



AcciJ>iíer merillus, Gerini, Orn. Meth. Dig. I. p. 51. pls. XVIII— XIX. (1767.) 

 Falco aesalon, Tunstall. Orn. Brit. p. 1. (1771.) 

 Falco regulus, Pali., Reis. II. Anh., p. 707. (1773.) 



Falco litho falco, 1 



;; , r , . ) GmcL, Svst. Nat. I. p. 278, 284. (1788.) 



ralco falcomonim, ) ' -^ r > v y 



Falco sibiricus, Shaw, Gcn. Zool. VII. pt. 1. p. 207. (1809.) 



Falco smirillus, Savign., Ois. de l'Egypte. p. 40. (1810.) 



Falco caestHs, Mey. & Wolf, Taschenb. I. p. 60. (1810.) 



Hypotriorchis aesalo7i, Boie, Isis, 1828. p. 314. 



Aesalon ucsalon, Kaup, Natürl. Syst. p. 40. (1829.) 



Aesalon lithofalco, Bonap., Rev. et Mag. de Zool. 1854. p. 536. 



Aesalon orientális, Bi'chm, Naumannia, 1855. p. 269. 



Aesalon regíilus, Blyth, Ibis, 1863. p. 9. 



Lithofalco aesalon, Hume, Rough Notes, I. p. 89. (1869.) 



Hypotriorchis merillus, Prazák, Journ. f. Orn. XLVI. p. 157. (1898.) 



Falco merillus, Sharpé, Hand-List. B. I. p. 275. (1899.) 



Leírása: A vén hím fölül kékes-szürke, az egyes tollak gerinczük mentén 

 keskeny fekete hosszanti folttal; homloka és feje oldala fehér, az egyes tollak 

 gerinczük mentén feketés hosszanti folttal ; szemöldíve és nyakszirt tája rozsda- 

 barnával kevert ; torka tisztafehér ; nyaka oldala, melle és alul az egész madár 

 többé-kevésbbé rozsdaszínnel árnyalt fehér és barna hosszanti ibitokkal mustrázott ; 

 evezői feketés-palaszinüek, a tollak belső zászlója fehér harántfoltokkal ; farka 

 szürke, széles csúcsmögötti fekete szalaggal s néha imitt-amott keskenyebb szala- 

 gozásnak nyomaival, a tollak csúcsa fehér, gerinczük fekete ; viaszhártyája és lábai 

 sárgák ; karmai feketék ; csőre kékes-szürke, hegye felé fekete ; szeme barna. Hossza 

 k. b. 30, szárnya 20 — 21, farka 14, csőre ormója (a viaszhártyától) 1"4, csűdje 3"4 %i. 



A vén tojó a hímhez hasonlít, de valamivel nagyobb. Hossza k. b. 32, szárnya 

 21 — 22, farka 14-5, csőre ormója (a viaszhártyától) Tó, csüdje 3'5 %k 



A fiatalok fölül kékes szürkével árnyalt barnák, az egyes tollak fakószínnel 

 szegettek s közepükön többé-kevésbbé szalagozottak ; farkuk barnás feketével 

 határozottan szalagozott ; alul többé-kevésbbé fakószínnel árnyalt fehérek s mellüktől 

 czombjukig széles hosszanti foltokkal mustrázottak; czombtollaik keskeny gerincz- 

 foltokkal ; torkuk és alsó farkfedöik mustrázat nélküli. 



Földrajzi elterjedése: Észak-Európa, Észak-Ázsia; télen Dél-Európa és India. 



Magyarországon csakis télen fordul elŐ, a mikor mindenütt elég gyakori; 

 novemberben érkezik s márcziusig, néha azon túl is marad. 



* Népies neve Lakatos szerint (Természet I. IV. p. 8. 1897) : verebés::ö vércse. Az irodalom- 

 ban használt különböző neveit 1. LovASSv-nál: Természettud. Közi. 1887. 



