242 Accipitiiformes. 



alul szalagozásnak nyomaival; alsó szárnyfedői világosbarnák, hónalj tollai szürkés- 

 barnák, evezó'in harántsávozásnak nyoma nincsen: tehát egészen tipikusan színezett 

 példány. Hossza k. b. 72, szárnya 50, íarka 26, csőre ormója a viaszhártyával 

 együtt 51, csú'dje 9'7 %i. 



Hieraétus. 



Kaup, Mlis. Senckcnb. III. p. 260. (1845.) 

 Typus: HierncUis pennatiis (Gmel.). 



HIERAÉTUS PENNATUS (Gmel.). 

 Törpe sas. 



Falco pouiaíus, Gmel., Syst. Nat. I. p. 272—273. (1788.) 



Aquila pciniafa, )„,,,,,, ^r ^ 



/ ., . \ Brehm, Lehrb. Naturg. eur. Vög. I. p. 20—21. í 1823.1 



Aqmla mmuta, ) ^ & t - i 



Spisaelus milvoides, Jerd., Madr. Journ. X. p. 75. (1839.) 



Hieraétus peniiaíí/s, Kaup, Mus. Senckenb. III. p. 260. (1845.) 



Butaehis pen7iatus, Blyth., Journ. As. Soc. Beng. XIV. p. 174. (1845.) 



Aquila Brekmii, v. Müllcr, Naumannia I. 4. Hcft. p. 24-25. (1851.) 



Aquila paradoxa, Brchm, Journ. f. Ornith. I. p. 204. (1853.) 



Aqtiila lovgicaudata, Hcugl., Syst. Ucbers. p. 6. (1856.) 



Nisaetus penna tus, Sharpé, Cat. B. Br. Mus. I. p. 253. (1874.) 



Hieractus pennatus, Salvad., Elcnc. Ucc. It. p. 41. (1887.) 



Nissattis pennatus, Frivaldszky, Avcs Hung. p. 12. (1891.) 



Eutolma'ctus pennatus, Sharpé, Hand-List B. I. p. 262. (1899.) 



Leírása: Fölül fényes sötétbarna ; feje és tarkója vörhenyes, vagy fakóbarna, 

 fekete hosszanti gerinczfoltokkal ; felső válltollai hófehérek ; evezői feketés barnák, 

 belső zászlójuk többé-kevésbbé elmosódottan szalagozott ; farka fölül sötétbarna, 

 alul szürkés elmosódott szalagokkal; a tollak hegye szennyesfehér; alul a madár 

 kávébarna, fekete gerinczfoltokkal, néha fehér pettyekkel is mustrázott; szeme 

 alatt és fülfedöi feketés-barnák; viaszhártyája és ujjai sárgák; csőre feketés szaru- 

 színű ; karmai feketék ; szeme világosbarna. 



A hím és tojó egyforma. Hossza k. b. 50-55, szárnya 34—40, farka 21 — 24, 

 csőre ormója (a viaszhártyától) 23—2, csüdje 5-5 - 6"5. Meg kell jegyeznem, hogy a 

 nagyobb mérték nem mindig csak a tojóra vonatkozik. A Fruskagorában 1899. 

 ápril. 27-én egy fészekre akadtam, melyben egy két évesnek látszó anyamadár 

 ült. Lelőttem s nagyságáról ítélve meg voltam győződve, hogy tojó. Felbonczolván 

 a madarat s nagy meglepetésemre kiderült, hogy hím : erősen duzzadt heréi 

 voltak. E madár méretei a következők : hossza k. b. 55, szárnya 39'5, farka 23'5, 

 csőre ormója (a viaszhártyától) 2-8, csűdje 5"7 %. 



Kevésbbé vén példányok jóval világosabbak az egészen véneknél s inkább a 

 vén Aquila pomerina-\\oz hasonlítanak. Fehér vállfoltjuk hiányzik. 



A fiatalok fölül többé-kevésbbé világosbarnák, fejük rozsdás, vagy fakóbarna, 

 fekete hosszanti gerinczfoltokkal; evezőik és farktollaik feketés-barnák; alul fehérek, 

 néha többé-kevésbbé rozsdaszínnel futtalottak és begyükön, mellükön keskeny 

 hosszanti fekete gerinczfoltokkal muslrázottak. 



