Fam. Falconidae. 253 



«A midőn 1871. július hó közepén az Esen-am tó környezte hegyek lejtőit 

 azzal a szándékkal jártam be, hogy király foglyokra vadásszak, a havasi rétek fölött 

 egyenkint keringő ölyveket pillanték meg, melyek egyszínű rozsdavörös farkukkal 

 azonnal feltűntek. Hasonlókat utóbb a Belaja és Psekups folyók völgyeiben és 

 a Tubin-szorosban is láttam. Már az akkor elejtett példányok átnézésénél meg- 

 győződtem, hogy nem a B. viilgaris-szdX van dolgom, de minthogy az ölyv-fajok 

 egyáltalában rosszul vannak megállapítva és irodalmuk igen bonyolódott, nem 

 igen siettem a kaukázusi ölyvet új fajként leírni. De most, hogy ezen madár- 

 csoportot átvizsgáltam, lehetségesnek tartom a kaukázusi ölyvet az eddig ösmer- 

 tektől fajilag elválasztani. Egy példányt a tudományos Akadémia Múzeumában, a 

 Ménétriés-féle gyűjteményben: B. vulgáris var. felirattal találtam. Kétségtelen 

 hogy Ménétriés a kaukázusi madarak jegyzékében B. vulgáris név alatt épen ezen 

 madarat értette. Nordniann-níú a következő feljegyzést találom: «A Falco biitco.^ C. 

 számtatan variétásai közül Abchasia-ban és Mingrelia-ban előfordul egy, mely 

 teljesen rozsdavörös (roux de rouille pur.) farka által jói felismerhető > . Nordiiiaiiu 

 tehát itt szintén ugyanerről az ölyvről szól, melyet én is lőttem. Utóbbi időben 

 Michalowszki ugyanezt a madarat Transkaukaziában is megfigyelte. Minthogy a 

 kaukázusi ölyvet még le nem írt új fajnak tartom B. Menetriesi-nek nevezem el, 

 az elhunyt Dr. Ménétriés tiszteletére, a ki a Kaukázus orniszának ismertetéséhez 

 a legtetemesebben járult. 



< A faj megállapításánál a következő 4 példány állt rendelkezésemre: 



1. 1829. Kaukázusból, Ménétriés (a tudom. Akadémia Múzeumában N: 1858.) ?. 



2. 18. VI. 1871. Az Esen-am tó alpes-réteiről. Bőgd. c? 



3. VIII. 1871. St. Dachovskaja-ból, a Belaja folyó völgyében. Bogdanow ?. 



4. 11. VII. 1878. Az Abas-Tuman melletti Sekarsche-szorosból. Mihalowski d" 

 (a tud. Akad. Múzeumában). 



«E példányok mind egyformák, észrevehető különbségek csakis a tollak 

 elhasználtságának különböző fokában és hiányában mutatkoznak. A tojó alig 

 nagyobb a hímnél. 



« Hátoldala sötétbarna, minden toll rozsdavörössel szélesen szegett, úgy hogy 

 a hát sötétbarnán mustrázott rozsdavörösnek tűnik fel. Torka és pofatája fehéres- 

 rozsdavörös, sötétbarna gerinczsávokkal. Hasoldalának tollai közepükön széles, 

 élesen határolt gesztenyebarna hosszanti folttal s e foltokon a tollak fekete gerincze 

 élesen kiválik; némely tollon két ilyen hosszanti folt is van, melynek egyike, a 

 toll tőfelén, barna, a másik, a toll csúcsfelén, gesztenyeszínű vagy vörhenyes. A 

 tollaknak e foltokat beszegő és a foltok között fekvő része világos rozsdavörös, 

 vagy inkább vörhenyes-agyagsárga. E szín a tollak koptatása folyamán tetemesen 

 megfakul, sőt teljesen el is vész. A has tollainak világos rozsdaszinű része nagyobb 

 térfogatú, míg a gesztenyebarna foltok beszögeléseket alkotván, kisebbednek s két- 

 három harántcsíkra oszolnak. Alsó farkfedő tollai szintén világos-rozsdaszinüek, 

 halvány gesztenyebarna stráfokkal. Szárnyai feketésbarnák. Elsőrendű evezőinek 

 külső zászlaja szürkével futtatott. A belső zászlók széle szélesen fehér. Másod- 

 rendű evezői barnák; belső zászlajuknak tőfele fehér (az utolsónál halvány vörös), 

 barna harántcsíkokkal. Válltollai barnák, rozsdavörössel szélesen szegettek. Czomb- 

 tollai (gatyája) egyszínű gesztenyebarnák^ fekete gerinczsávokkal. Farka határozot- 

 tan rozsdavörös; a középső kormánytollak rozsdavörösek, gerinczük fehér, csúcs- 



