254 Accipitriformes. 



felöli részük egy széles és két, három vagy négy kicsiny, keskeny, kevésbbé 

 állandó feketés-barna szalaggal mustrázott. A legszélső kormánytollak külső zász- 

 laja, vagy szürkén futtatott feketés-barna, vagy rozsdabarna; belső zászlójuk rozsda- 

 vörös, helyenkint barnás fuvalattal. E tollak mindkét zászlaján végesvégig feketés- 

 barna harántszalagok sorakoznak; a csúcsfelöli szalag igen széles; a toll gerincze 

 fehér. Farka alul fehéresfényű világos rozsdavörös, melyen csakis a széles csúcs- 

 felöli szalag tetszik át, míg a többi látliatatlan marad. A fark szinezése leg- 

 jellemzőbb ismertető jele e fajnak, melyről még reptében is könnyen felismerhető. 



«Csőre fekete, viaszhártyája sárga, szeme sárga, lábai sárgák, karmai feketék. 



«A kaukázusi ölyv a közönséges ölyvtől az első tekintetre is rozsdavörös 

 farkával, egyszínű czombtollaival és rozsdavörös árnyalatával különbözik. E faj 

 legközelebb áll a B. ntfinus Kretschm. (Rüpp, Atlas II. pl. 27) madárhoz, de ettől 

 megint farkának szinezése és annak csekély számban kifejlett szalagjai által tér 

 el. Egy másik szintén közel álh) faja a B. cirtensis Levail. (Explor. de TAgerie, 

 Atl. pl, 3), mely, daczára hasonló rozsdavörös farkának, fehér hasoldalával és 

 czombtollainak világos-rozsdavörös harántcsíkolásával különbözik.* 



Nemrégiben ifj. Chotek Rezső gróf arról értesített, hogy futtaki uradalmán 

 lévő Rezső-major pusztán 1900. október hó 4-én esti kacsalesen egy a nád fölött 

 repülő róka vörös farkú ölyvre lett figyelmes, melyet le is lőtt s gyűjteménye 

 részére praparáltatott. E madarat a nemrégiben leírt B. zinnncrinaunae Ehmcke- 

 fajnak tartja. Chotek gróf ritka madarát tanulmányozás végett legnagyobb kész- 

 séggel bocsátotta rendelkezésemre. Én sehogy sem tudtam ezen madarat a B. 

 zimmermannae fajjal össze egyeztetni. E madár leírása, kivéve farkának mustrá- 

 zatát, teljesen a BoGDANOw-féle B. menetricsi fajra iUik, ámbár a rókavörös fark 

 középső tollai végig szalagozottak, de e szalagok (a három csúcsfelőlit kivéve) nem 

 futnak egészen ki a toll szélére, mint ezt az V-dik táblán lévő 1. ábra mutatja. Az 

 itt lefestett toll a madár két középső farktoUának egyikét ábrázolja s igen fel- 

 tűnő, hogy sokkal szélesebb a B. zhnniennannac, B. desertorum, B. cirtensis és B. 

 buteo fark tollainál. Madarunk tehát ebben lényegesen eltér ez utóbbi fajokt(')l. Hogy 

 vájjon a tipikus kaukázusi példányok is hasonló széles farktoUakkal bírnak-e, azt 

 ez időszerint nem bírom eldönteni, mivel erről egyik auktor sem tesz említést, 

 összehasonlító anyag pedig nem áll rendelkezésemre. A mi e példányunk fark- 

 toUának mustrázatát illeti, úgy azt hiszem, hogy a kifejlett szalagok a madár 

 fiatalabb korára vallanak. Különben a B. mciictriesi farkának kevésbbé állandó 

 mustrázatára és színezésére már Lorenz is (Beitr. Ornith. Fauna Kaukas. p. 4. 

 1884) figyelmeztet. 



Chotek gróf példányának leírása következő: Fölül sötétbarna; feje és nyaka 

 hátuljának tollai világos rozsdaszínnel szélesen szegettek; háta közepén csak 

 néhány tollnak van világos szegélye, ellenben válltollai és szárnyfedői határozottan 

 fakó rozsdaszínnel szélesen szegettek; deréktája sötétbarna; felső farkfedői szintén 

 sötétbarnák, három rozsdaszinű harántszalaggal s ugyanilyen szinű csúcscsal; farka 

 rozsdavörös, egy széles csúcsmögötti és 10 keskenyebb harántszalaggal, melyek 

 többé-kevésbbé derékszögben szelik a toll gerinczét (úgy mint p. o. a B. vulgaris-wé\, 

 B. desei'tontm-nú\, vagy B. cirtensis-rvé\)\ a tollak gerincze fehér; farka alul világos 

 rozsdás -fakószinű, a szalagok szürkén áttetszők; evezői feketés-barnák, belső 

 zászlójuk széle szélesen fehér s többé-kevésbbé sötétbarnával szalagozott; első- 

 rendű evezőinek külső zászlaja szürkével futtatott; alul a madár rozsdaszínnel 



