Fam. Falconidae. 255 



árnyalt világos agyagsárga, nyakeleje és begye széles vörösbarna hosszsávokkal, 

 hasa közepe pedig ugyanolyan szinü nagy kerekded foltokkal tarkázott; alfeltáján 

 és alsó farkfedó'in is hasonló szinű foltok láthatók; lábszártol lai (gatyája) vöröses 

 gesztenyebarnák; alsó szárnyfedó'i rozsdás-agyagsárgák, sötét vörös-barna foltokkal 

 tarkázottak. Hossza k. b. 51 szárnya 38, farka 225, csőre ormója (a viaszhártyá- 

 tól) 2-4, csüdje 7 %. 



A madár ivara nincs feljegyezve. 



A B. menetriesi fölib-ajzi elterjedése Sharpé szerint (Hand-List B. I. p. 256. 

 1899) Délkelet-Európa. Magyarországon való előfordulását a fönt leírt s 1900. 

 okt. 4-én Bácsmegyében, Futták környékén lőtt példány mutatja. De, hog}^ e faj 

 ide tévedt véletlen jelenség-e, vagy állandó látogatója-e Magyarországnak, ez idő 

 szerint eldöntenünk nem leliet. Véleményem az, hogy e faj nálunk gyakrabban 

 is előfordulhat, de mindeddig elkerülte volt figyelmünket. Ezen állításomnak meg- 

 erősítése mindenesetre a jövő kutatások eredményétől függ. 



BUTEO ZIMMERMANNAE, Ehmcke. 



Keleti ölyv. 



(V. Tábla, 2. ábra és VI. Tábla.) 



Buteo zimmermnnnae, Ehmcke, Journ. f. Ornith. XLI. p. 117. (1893.) — id. Journ. f. Oin. XLII. 

 p. 104. (1894.) — Prazák, Journ. f. Ornith. XLV. p. 451. (1897.) — Ehmcke, Journ. f. Orn. 

 XLVI. p. 140-147. (1898.) — Sharpé, Hand-List. B. 1. p. 256. (1899.) — Lakatos, Természet 

 III. évf. XVIII. sz. p. 10, XIX. sz. p. 12, XX. sz. p. 8. (1900.) 



EHMCKE-nek érdeme, hogy e faj a tudományos ornithologiában fönti néven 

 szerepel, mert ő írta le s körülményesen ismertette a « Journal für Ornithologie» 

 1893. évi kötetében. Ehmcke madarát következően írja le: 



« Fölül kopott sötétbarna; feje és tarkója világos rozsdaszínbe hajló hosszanti 

 sávokkal, melyek a toll világos szegélyei által keletkeznek. Hátoldala kevésbbé 

 sávozott, de szárnyfedői világos rozsdaszinű és fehéres foltokkal erősen mustrázot- 

 tak. Farka és felső farkfedötollai hosszúk és sötétbarnák, igen keskeny világos 

 szegélyekkel. Farka fölül világosbarna, töve szürkébe árnyalódik és 10 sötét sza- 

 laggal mustrázott. Farkának csúcsa barnásszürke; az egyes farktollak gerincze 

 mentén, nemkülönben szélein vörhenyes szín lép előtérbe. Nyaka és mellének felső 

 fele világos vörhenyesbarna, néhány fehéres hoszanti folttal s ezek tokája táján igen 

 határozottak. Mellének alsó fele és hasa szennyes-fehér, világosbarna harántsávokkal. 

 Farka alul fehéres, ezüstszürke árnyalattal, melyen a fark sötét szalagjai homályosan 

 áttetszők. Gatyája vörhenyes sötétbarna, világosvörhenyes harántcsíkolattal; gatyája 

 hosszabb, mint a Biiteo inűgaris-(t s a csűdöt csak 3 7''i-nyire hagyja szabadon. 

 Melle,* ujjai és viaszhártyája sárgák, karmai hosszúk, karcsúk és hegyesek; ezek és 

 csőre mély szarufeketék; kampója éles, belől csaknem derékszögben hajlik és igen 

 hegyes. Teljes hossza 51 %r, szárnya 37 %»; farka 20 % és csőre ormója 3'5 %. 



«E madár tojó, borsónagyságú petékkel, keletkező kotlófolttal és dagadt alfel- 

 nyílással bírt. Gumbinnen-ben 1892. ápril 21-én lőtték Begyében egy bőr nélküli 

 ^gér, gyomrában pedig egy egész gyík volt. 



* ValószinülcCT íráshiba és a csűdrc vonatkozik. Madarász. 



