Fcim. Falconidne. 2bl 



lagokat legtöbbnyire vörhenyes szín szegélyezi; a tollak gerincze általában fehér, de a 

 csúcsfelöli szalagoknak megfelelő részén barnásba árnyalódik; a szélső farktoll külső 

 zászlójának alapszíne kékes-szürke; farka alul szürkésfényü fehéres-fakó, melyen a 

 szalagok szürkés-barnán áttetszők; elsőrendű evezői sötétbarnák, külső zászlójuk 

 hamvas színnel árnyalt, gerinczük nagyobbára fehér, csak csúcsuk felé barnás; belső 

 zászlójuknak nagy része tövükön fehér, különben sötétbarna színnel hiányosan sza- 

 lagozottak; másod- és harmadrendű evezői kopott barnálc s az utóbbiak belől tövükön 

 fehér és fakószinű szalagokkal mustrázottak; szárnya alul nagyobbrészt tiszta fehér, 

 csakis a tollak csúcsa sötétbarna; alsó szárnyfedői részben sötétbarna, részben fehér 

 szegésű rozsdavörös tollakból áll; hónaljtollai vörhenyes fakószinűek és fehérrel 

 harántszalagozottak; csőre és karmai feketék, viaszhártyája és lábai sárgák. Hossza 

 k. b. 48, szárnya 37, farka 20, csőre ormója (a viaszhártyától) 2'2, csűdjc 7 %i. 

 A madár ivara nincs följegyezve, de méretei után ítélve tojó.* 

 Földrajzi elterjedése : Sharpé szerint (Hand-List B. 1. p. 256, 1899.) Kelet- 

 Európára és Európa középpontjára esik. Magyarországon való előfordulását csak a 

 fönt leírt s Székudvaron 1900. febr. 21-én lőtt egyetlen honi példány** igazolja, 

 ámbár lehetséges, hogy az irodalomban elszórtan emlegetet B. desertormu erre a 

 fajra vonatkozik.*** 



BUTEO FEROX (Gmel.). 



Fehérfarkú ölyv. 



Falco ferúx, Gmel., N. Comm. Ac. Petrop. XV. p. 442. Tab. X. (1769.) 



Falco riifiHiis, Cretzschm., in Rüpp. Atlas. p. 40. Tb. 27. (1826.) 



Buteo catiesceiis, Hodgs., Beng. Sport. Mag. (1836. p. 180.) 



Buteo longipes, Jerd., Madr. Journ. X. p. 75. (1839.) 



Buteo aquilinus, Hodgs., Journ. As. Soc. Beng. XIV. p. 176. (1845.) 



Buteo rufiuus, Gray, Gen. B. I. p. 11. (1849.) 



Buteo leucurus, Naum., Naumannia, 1853. p. 256. Tab. 3. 



Butaetus teiicurus, Naum. & Moeschl., Naumannia. 1853. p. 290. 



Buteo ferox, Thien., Journ. f. Ornith. I. p. 108. (1853.) 



Buteo eximius, Brehm, Naumannia. 1855. p. 4. 



Btiteo pectoralis, Strickl., Orn. Syn. p. 35. (1855.) 



Lünnosalius africaiius, Würt., Naumannia. 1857. p. 432. 



Buteo ferox var. obscura, Pelz., Verh. z.-b. Ges. Wien. 1862. p. 147. 



Buteo fuliginosics, Hume, Ibis. 1869. p. 356. 



Buteo buteo ferox, Prazák, Journ. f. Orn. XLV. p. 455. (1897.) 



Leírása: K fiatalok és kevésbbé vének alapszíne fölül és alul világos róka- 

 vörös vagy sárgás rozsdaszinű; hátoldalukat sötétbarna hosszanti foltok tarkítják; 

 hasuk közepe és lábszártollaik vörhenyes gesztenyebarnák; evezőik sötétbarnák, 

 belső zászlóik szélesen fehérek; szárnyaik alul fehérek, a tollak hegye fekete, alsó 

 szárnyfedőik világos rozsdaszinűek, egyes tollak sötétbarna középponttal rajzoltak; 



* LAKATOS Károly a «Természet»-ben írt ösmertetésében példányunkat állandóan tévesen 

 hímnek mondja. 



** E példányt a Magyar Nemzeti Múzeum Rozonowszky Frigyes budapesti práparatoiiól 

 szerezte egészen friss állapotban. 



*** A Buteo desertonnn (Daud.) Magyarországon való előfordulását még eddig egyetlen- 

 egy hiteles példány sem igazolja, miért is nevét a magyar orniszból kihagyandónak vélem s azért 

 leírását sem adtam. 



