Fam. Falconidae. 263 



A kevésbbé vének valamivel sötétebbek, fejük és nyakuk barna hosszanti 

 sávokkal mustrázott; arczkorongjuk inkább szembetűnő. 



A fiatalok első évben csaknem egyszínű csokoládbarnák; hasuk és felső 

 farkfedöik vörhenyesbe árnyalódnak; fejtetejük, kantárrészük és torkuk világos 

 börsárga, hasonló szín néha a nyak hátsó részén, a hát- és szárnyfedő tollak 

 szegélyén is mutatkozik; néha pedig fejük is egyszínű csokolád-barna; elsőrendű 

 evezőik feketés-barnák; farkuk felül barna, alul barnás-szürke; a tollak csúcsa 

 vörhenyes vagy fakószínű; szemük barna. 



A fiatalok második évben csaknem olyanok mint az első évben, de fejük 

 világos része élénk bőrsárga helyett fehéres fakószínű; a fejtető toUainak geríncze 

 fekete; szemük barna. 



Földrajzi elterjedése : Egész Európa az Esz. óO'^-ig, télen Afrika; továbbá Ázsia, 

 India, Khina, Japán, télen a Phílíppíni-szigetek. 



Magyarországon nádas területeken mindenütt közönséges; márczius közepén 

 érkezik s októberig marad. Sűrű nádasokban fészkel. 



CIRCUS CYANEUS (Linné). 



Kékes rétihéja. 



FaUo cyancus, Linné, Syst. Nat. I. p. 126. (1766.) 



Falco cinereus, Pillér & Mitterp., íter per Poseganum Sciav. p. 27 — 28. (1783.) 



Falco griseus, Gmel., Syst. Nat. I. p. 108. (1788.) 



Aquila variábilis, Schranck, Fauna Boica I. p. 108 (1798.) 



Circus gallÍHarius, Savign., Ois. d'Egypte. p. 264. (1810.) 



Circus variegaíus, Vieill, N. Dict. lY. p. 466. (1816.) 



Pygargus dispar, Koch, Syst. baier. Zool. p. 127. (1816.) 



Circus aegitJuis, Leach, Syst. Cat. Mamm. etc. p. 9—10. (1816.) 



Falco strigiceps, Nilss., Orn. Suec. I. p. 21. (1817.) 



Falco pygargus, Naum., Vög. Deutschl. I. p. 391. Tab. 38, 39. (1822.) 



Circus cyancus, Boie, Isis, 1822. p. 549. 



Accipiter variábilis. Pali., Zoogr. Rosso-Asiat. I. p. 364. (1826.) 



Circus pygargus, Steph., Gen.-Zool. XIII. p. 41. (1826.) 



Circus cinereus, Brehm, Vög. Deutschl. p. 94. (1831.) 



Buteo cyancus, Jenyns, Man. Brit. Vertebr. p. 89. (1835.) 



Strigiceps pygargus, Bonp., Comp. List. B. Eur. & N. Am. p. 5. (1838.) 



Strigiceps cyaneus, Bonp., Consp. Av. I. p. 35. (1850.) 



SlriHceps nizripennis , \ 



e, . \ ^ ,, ) Brehm, Vogelf., p. 33. (1855.) 



Strigiceps palle)is, \ > & > t \ > 



A vén hím fölül, feje köröskörül és nyakeleje kékes hamuszürke; homloka 

 és szeme alatt többnyire fehéres; tarkóján barnás folttal, de e folt igen vén példá- 

 nyoknál gyakran hiányzik; hasa, lábszártollai, farkfedői fehérek; farka fölül szürke, 

 a két középső toll egyszínű, a többi belső zászlója többé-kevésbbé fehér, szürke 

 harántszalagokkal, alul fehér s a szalagok szürke színben áttetszők ; hat első 

 evezője fekete, alul tövük fehér; a többi szürke, mindegyik toll töve és belső 

 szegélye fehér, csúcsfelőli részén pedig sötétszürke határozatlan folttal; csőre és 

 karmai feketék; viaszhártyája és lábai sárgák; szeme világos aranysárga. Hossza 

 k. b. 52, szárnya 35, farka 22, csőre ormója 2'8, csűdje 7"3 %. 



18* 



