Bam. Phalacrocoi'cicidae. 



273 



Phalacrocorax pygtnaeus. Pali., Zoogr. Rosso-As. II. p. 300. (1826.) 



Graculns pygmacus, \ Reichcnb., Natat. Tb. XXXII. f. 856—859, Tb. 



Graculus pygmaeus algíri ensis, \ XXXIIb- f. 2305—06. (1850.) 



Carbo iiiepcii, Malh., Orn. Alg. p. 38. (1855.) 



Phalacrocorax africanus (nec Gmel.), Brchm, Vogelf. p. 361. (1855.) 



Microcarbo pvgmaeus, \ ^ , , 



„, , ^ \ ., ) Bonap., Consp. Gen. Av. II. p. 179—180. (1855. 



Phalacrocorax punnlo, ) * * 



Phalacrocorax pygmaeus csőre. 



Leírása: Ná.szruhában a vén hím és tojó feje és nyaka sötét vörösbarna; 

 homloka és szeme körül feketés ; hátoldala sötét szürke, az egyes tollak feketével 

 szegettek ; hasoldala fényes fekete ; az egész tollazatot elszórt fehér petytyek 

 tarkítják; evezői és kormán ytoUai fényes feketék; szeme zöld; csőre szarubarna; 

 lábai feketék. Hossza k. b. 54, szárnya 20 — 21, farka 16, csőre ormója a homlok- 

 tól 3"5 (a szájzugtól 6), csűdje 3"5 %n. 



A költési időszakon kívül a vének torka fehéres, s az egész tollazatot 

 bizonyos barnás árnyalat borítja; az elszórt fehér petytyeket alkotó toUacskák 

 hiányoznak. 



A Jiatcilok feje, nyaka, begye és melle barna, az egyes tollak fehéresen 

 szegettek; torkuk fehér; hátuk fényes szürke, fehér és fekete tollszegélyekkel; 

 hasoldaluk barnával tarkázott szennyes-fehér. A fiókák feje és nyakuk felső része 

 csupasz, különben sűrű barnás-fekete pelyhekkel borítottak. 



Földrajzi elterjedése : Közép- és Dél-Európa, Közép-Ázsia. 



Magyarországon nagyobb tavak és mocsarak ős nádasaiban él és kolóniák- 

 ban fészkel; az ország déli részén igen közönséges. 



