281 



Fam. Anatidac. 



A fiatalok a tojóhoz hasonlítanak; de szemük alatt egy szennyes fehér sáv 

 húzódik a csőr tövétől a fülfedök fölé. A fiókákat füstös barna pelyhek borítják; 

 fölül sötétebbek, mint alul; szemük alatti sáv és torkuk szürkés-fehér; farktollaik 

 hegyén hosszú serteszerü pehelytoUakat viselnek. 



Földrajzi elterjedése: A Földközi-tenger környezte tartományok, kelet felé 



Közép-Ázsiáig. 



Magyarországon a vonulási időben úgyszólván mindenütt előfordul, de 

 költésre csak bizonyos helyekre szorítkozik. A Mezőségi tósorozaton költ s az 

 úgynevezett Czikudi tavon igen közönséges. Az 1896-dik évben a Velenczei tavon 

 (Fehérmegyében) is kökött, a hol fészkét Waydelin Frigyes és Wetherell F. M. 

 angol barátaim fedezték fel június 5-én. A fészekalj 6 tojásból állott, melyet 

 nevezett barátaim gyűjteményem részére ajándékoztak. 



Oedemia. 



Fleming, Phil. of Zool. II. p. 260. (1822.) 

 Typus: Oedemia nigra (Linné).* 



OEDEMIA FUSCA (Linné). 



Bársony récze. 



Anas fusca, Linné, Syst. Nat. I. p. 196. (1766.) 

 Anas notata. Bodd, Tabl. Pl. Eul. p. 58. (1783.) 

 Oidmtia fusca, Flem., Phil. of Zool. II. p. 260. (1822.) 

 Melanitta fusca, Boie, Isis. 1822. p. 564. 

 Platypus fusais, Brehm, Lehrb. eur. Vög. II. p. 822. (1824.) 

 Melanitta Hornschuchii, \ 



Melanitta megapus, \ Brehm, Isis. 1830. p. 998. 



Melanitta platyrhynckos, J 



Melanitta fusca, Bonap., Icon. Avif. Ital. p. 17. (1841.) 

 Oedemia fusca, Bonap., Cat. Met. Ucc. Eur. p. 73. (1842.) 

 Oedemia Hornschuchii, ^ 



Oedemia megaptu, \ Brehm, Vogelf. p. 384. (1855.) 



* Oedemia platyrtiynchos, J 



MelanoJteíta fusca, Heine & Reichaw., Mus. Hein. Orn. p. 349. (1890.) 



* Hazája a Palaearktikus zónakör északi része, a honnan télen főleg Európa nyugati part- 

 jaira vonul; állítólag néha a Földközi-tenger partvidékeire is ellátogat. Irodalmunkban gyakran 

 találkozunk nevével, ámbár Magyarországon elő nem fordul s így tévesen szerepel honunk orni- 

 szában. Az Oe. nigra név ugyanis nálunk legtöbbnyire az Oe. fusca-x^ vonatkozik. A magyar- 

 országiaknak tulajdonított valódiakról ellenben kiderült, hogy azok nem magyarországiak, hanem 

 idegenben lőtt példányok. így a Magy. Nemz. Múzeumba került s állítólag Fonyódon 1886 ápnl 

 22-én lőtt (1. Frivaldszky, Aves Hung. p. 162 és Madarász, Magyarázó p. 107) példányról ugyanis 

 bebizonyosodott, hogy azt Észak-Európában lőtték s bőrből práparálták; a bécsi Hofmuseumban 

 lévő s állítólag Mosonyban lőtt tojót pedig, mely a FiNOER-féle gyűjteményből származik, Morva- 

 országban lőtték. Mindezek alapján tehát e fajt ez idő szerint még a magyar faunából kihagyan- 

 dónak vélem s ez okból leírását sem adom. 



