286 



Anseriformes. 



Harelda glaciális csőre. 



Leírása: A gácsér feje, nyaka, hátának és begyének felső része fehér; szeme 

 körül nagy barnás-szürke, fülfedöi mögött pedig nagy sötétbarna folttal ; háta 

 alsó fele, dereka, begyének alsó fele és melle barna fényű fekete ; válltollai szürkés- 

 fehérek ; szárnya barnás-fekete, harmadrendű evezői vörhenyes fényűek ; hasa és 

 alsó farkfedó'i fehérek; oldala szürkébe árnyalódik; farka fehér, közbülső tollainak 

 külső zászlaja szürke ; a két középső hosszú toll fekete ; szeme barnás-sárga ; csőre 

 fekete, csőrkörme mögött széles — csaknem az orrlyukáig terjedő — világos 

 rózsaszínű szalaggal ; lábai és ujjai világos ólomszürkék ; uszóhártyái feketések. 

 Hossza k. b. 54, szárnya 22*5, farka 10"5 (a két középső toll néha 22 %t-ig), csőre 

 ormója 3, csűdje 35 %n. 



A tojó feje, nyaka és hátoldala barna ; arczatája torka és nyaka oldalt 

 szennyes fehér; hasoldala fehér; középső farktollai nem hosszúak; szeme barna; 

 csőre és lábai szürkés-barnák. 



A fiatal gácsth' a tojóhoz hasonlít. 



Földrajzi elterjedése : Földünk északi sarkvidékei, télen a megfelelő déli 

 tartományok, Európában a Közép-tengerig. 



Magyarországon télen fordul elő, s nagyobb vizeinken tartózkodik s elég 

 ritkának mondható. 



A Magyar Nemzeti Múzeum honi példányai : 



a. S ad. Velenczei-tó, 1895. novb. 2. (Kováts Alajos.) 



b. c? ad. Velenczei-tó, (Szikla Gábor). 

 -d. ^ juv. ? juv. Kopácsi-tó, 1890. decz. 7. (Szikla Gábor.) 



e. S ad. Csallóköz-Somorja, 1899. ápr. 25. (Kunszt Károly.) 



/. ? ad. Velenczei-tó, (Agárd), 1897. novb. 23. (Katona Mihály.) 



g. <Í Duna (Soroksár), 1866. febr. 



