312 Ardeiformes. 



Leírása : A vén hím nászrithában fölül sötétszürke, válltollai keskenyen meg- 

 nyúltak s az összecsukott szárny egy részét födik, világos szürke és vörhenyes 

 szinűek ; elsőrendű evezői szürkés-feketék ; másodrendű evezői sötétszürkék, barnás 

 és zöldes fuvalattal ; feje oldalának és nyakának alapszíne sárgás rozsdavörös ; fej- 

 teteje fekete s e szín vékony szalagban a nyak hátoldalán a nyak közepéig húzó- 

 dik; a fej, de főleg a tarkó tollai, hosszúra megnyúltak s üstököt alkotnak; 

 szeme aljától kétfelé ágazó keskeny szalag fút hátra felé, melynek egyik ága a nyak- 

 szirt tájára megy s a nyak hátsó szalagjába olvad, másik ága a nyak mindkét oldalán 

 le, egészen a begy toUakig húzódik ; torka fehér ; nyaka elöl, a középtől kezdve 

 lefelé, keskeny csíkban fekete tollakkal tarkázott ; begye tollai keskenyek és hosz- 

 szúra megnyúltak, szinük szürkés-fekete és fakóval árnyalt fehér; alól a madár 

 sötét vörhenyes-gesztenyebarna ; hasa közepe fekete, oldalai és alsó farkfedői sö- 

 tétszürkék; lábszár tollai világos fakóbarnák; alsó szárnyfedői rozsdás-barnák; farka 

 sötétszürke; csőre sárgás-barna, a felső káva ormója, íőleg csúcsa felé feketés; lábai 

 barnák; talpa sárgás ; szeme világos sárga. Hossza (csőre hegyétől farka végéig) 

 k. b, 85, szárnya 37, farka 15, csőre (a homloktól) 13, csűdje 125 %i. 



A vén íojó a hímnél valamivel kisebb s fakóbb. 



A vének téli tollazatban hasonlítanak a fönti leíráshoz, fejükön azonban hiá- 

 nyoznak a hosszúra megnyúlt tarkó-tollak; begy- és válltollaik pedig rövidebbek. 



A fiatalok fölül és alul vörhenyes fakóbarnák: hátoldaluk tollainak közép- 

 pontja sötétbarna ; torkuk fehéres fakószínnel mosódott, nyakuk elől barna hosz- 

 szanti foltokkal mustrázott. Pelyhe s korukban szürkésbarnák. 



Fölrajzi elterjedése: Közép- és Dél-Európától kelet felé Dél-Nyugat Ázsiáig; 

 télen Afrika és Madagaskar. 



Magyarországban igen közönséges madár, nagyobb nádasokban sehol sem 

 hiányzik; kolóniákban fészkel. Április második felében érkezik s szeptemberben 

 távozik el. 



Ardea. 



Linné, Syst. Nat. I. p. 233. (1766.) 

 Typus : Ardea cinerea, Linné. 



ARDEA CINEREA, Linné. 



Szürke gém. 



Ardea cinerea, \ ^. ,^ ,^ ^ „, ..,.,n 

 . \ Linné, Syst. Nat. I. p. 236. (1766.) 



Ardea major, J 



Ardea johantiae, Gmel., Syst. Nat. I. p. 629. (1788.) 



Ardea vulgáris, Bechst., Orn. Taschb. p. 255. (1803.) 



Ardea cineracea, Brehm, Vög. Deutschl. p. 580. (1831.) 



Leírása: A vén hím és tojó fölül hamuszürke; megnyúlt válltollai fehéres- 

 szürkék; evezői feketék, szürkés fuvalattal; fejteteje fekete s hátrafelé megnyúlt 

 tollai üstököt alkotnak, fejközepe a homloktól kezdve fehér; feje oldala, torka, 

 nyaka, hasa közepe és alsó farkfedői fehérek; nyaka oldalai violás-szürkés fuva- 

 lattal, nyaka elől pedig a középtől kezdve lefelé húzódó fekete csíkkal; begyét 



