328 



Gruifonnes. 



csontjának hosszmetszetét mutatja, melyen a légcső kanyarulatok jól kivelietó'k. A 

 légcső ugyanis a nyakból kiindulva, a villacsontok közt belép a mellcsont tarajába 

 az említett nyíláson s a taraj mellső szélének {margó voitr. cristae) belső felületén 

 végig fut a taraj alsó széléig, a hol hátrafelé kanyarodván a taraj hátsó belső 

 szélén fölfelé (vagyis az ábrán jobbról balra) húzódik a taraj felső széléig {margó 

 anUrior cristae), a hol megint félkörös hajlással visszafelé kanyarodik a bejáratba, 



Criis- G/iís mellcsontjának hosszmetszete. 



a honnan megint fölfelé tartva a taraj nyílásán kihatol és a taraj felső szélének 

 mentén hátrafelé a tüdőhöz ágazik. A légcső ezen négyszeres kanyarulatának tulaj- 

 donítják a szürke daru erős, messzeható trombitaszerü hangját. E család jellemei 

 közé tartozik továbbá az, hogy a külső lábujj tövét szélesebb, a belsőét keskeny 

 hártya köti össze a középsővel ; a hátsó {hüvelyk)-ujj rövid s jóval följebb esik a 

 mellsőknél. A íartömirigy tollkoszorúval ellátott. A kormánytollak száma 12, A 

 szárny hosszú, a harmadrendű evezők hosszabbak az elsőrendüknél és lefelé csüng- 

 nek. E család tagjai évenkint kétszer vedlenek. 



A darufélék nyilt nagy területeket, síkságokat és óriási kiterjedésű vizenyős 

 helyeket kedvelik. Táplálékukat magvak, rovarok, csúcszómászók és apró emlősök 

 szolgáltatják. Fészküket csekély művészettel a földön építik, melybe rendszerint két 

 tojást raknak; tojásaik alapszíne zöldes-, szürkés- vagy sárgás-barna, sötétebb barna 

 pettyezéssel mustrázva. A fiókák a tojásból kikelve sűrű pelyhekkel borítottak s 

 azonnal futni képesek. 



E család hét nemre oszlik s 19 élő fajt tartalmaz (1. Sharpé, Handl. B. 1. p. 

 176 — 179). Nálunk csak két faj ösmeretes s ezek két nembe tartoznak. 



