Fatn. (tediciiemidae. 



337 



OEDICNEMUS OEDICNEMUS (Linné). 

 Ugartyúk. 



Charadrius ocdiaicnu/s, Linné, Syst. Nut. 1. p. 255. (1766.) 



Charadrius scolopax, Gmel., Reis. Russl. 111. p. SV. pl. 16. (1774.) 



Charadrius íllyricus, Pillcr & Mittersp., Iter per Pos. Sclav. p. 26. Th. III. (17s;i.) 



Otís oedicnemns, Lath., Ind. Orn. p. 661. (1790.) 



Ocdicnemiix crcpilans. Tcmm., Man. d. Orn. p. 322. (1815.) 



Ocdicucmiis '^risciis, Koch, Syst. Ijaier. Zool. p. 266. (1816.) 



I'cdűű ocdn-in-miis, Lcach, Syst. Cat, iManim. cet. B. M. p. 28. (1816) 



Ocdiciieums curopaeus, Vicill., N. Dict. d'Hist. Nat. XXIII. p. 230. (1818.) 



Oedic/ieníJís Bel/o7iii, Roux, Orn. Prov. pl. 266. (1825.) 



Oedicnemns deser/ornm, \ ^,_.^.j^^^^^ ^j^^ Dcutschl. p. 539. (1831.) 



Oedicneninx arenarins, ) 



Oedicnenuis indicns, Salvad., Atti Soc. Ital. Se. Nat. MII. p. 381. (1866.) 



Oedicnemns scolopax, Diess , B. Eur. VII. p. 4()1. pl 312. (1876.) 



Oedicnemns crepitans indicns, Sceh., Geogr. Distr. of. thc Fam. Charadr. p. 77. (1887.) 



Oedicnemns oedicnemns, Brusina, Orn. (_'roat. p. 86 (1890.) 



Leírása: A ven hUii cs tojó tavaszkor és nyáron f()lül világos-fakó, fekete 

 hosszanti foltokkal; alul fehéiv kantárrésze, nyaka oldaki és begye feketés hosz- 

 szanti foltokkal nmstrázva; alsó farkfedöi vörhenyes fakószinüek; evezői feketék, 

 az első és második evező széles fehér szalaggal, mely a belső zászló fehér szélébe 

 olvad; néha a 3-dik evezőnek belső zászlaján is látható hasonló fehér szalag; a 

 a hatodik, hetedik és nyolczadik evező tőfelén szintén fehér széles szalaggal s a 

 két utóbbi evezőnek csúcsa is fehér; a középső fedőtollak töve szürke, közepükön 

 fekete szalaggal, hegyük fehér; a szárny alul fehér, az evezők csúcsa fekete; a 

 szélső farkt.illak fehérek, fekete csúcscsal, a közbülsők fakók, szürkés-barnával mus- 

 trázottak; csőrének tőfele zöldes-sárga, csúcsfele fekete; lábai zöldes-sárgák, karmai 

 feketék; szeme rendkívül nagy és világos aranysárga. Hossza k. b. 40, szárnya 

 22—26, farka 12- U, csőre (a homlokt>')l) 3-5— 4, csíidje 7 %.. 'Jávaszkor és telén 

 az egész tolhizalot fölül és alul bizonyos sárgás-barna árnyalat borítja és mustrá- 

 zata határozottabb. 



A tojásból kikelt fiókákat alul fehér, fölül fehéres lakó pelyhek borítják, 

 hátukat két keskeny, hosszában végig futó bársony fekete csík díszíti ; telső 

 czombuk táját, szárnyukat és homlokukat szintén bársony fekete csík mustrázza. 



Földrajzi elterjedése: Közép- és Dél-Európa, a Mediterrán subregio, Közép- 

 Ázsiának mérsékeltebb része és Indiának megtelelő tájai. 



Magyaroj-szii^on: Az alf()ldön közönséges; április elején érkezik s októberig, 



novemberig marad. 



Jegyzel: Az Ázsiában előforduló példányok általában véve kisebbek az európaiaknál, har- 

 madik evezőjük pcdia legtöbbnyire fehér szalaggal vagy jegygyei van ellátva, a mi az európaiaknál 

 ritkábban fordul elő. A Magy. Nemz. Múzeumban lévő 14 honi példány közül csak egynek van 

 harmadik evezőjén fehér szalagja, ámde e madár egyike a legnagyobb példányainknak, így tehát 

 nacrysá- tekintetében elüt az ázsiaiaktól : szárnya 26 cm. Ellenben van- gyűjteményünkben egy 

 nagyon'' kicsiny példány Cyprus szigetéről, szárnya alig üti meg a 22 cmt s így nagyság tekmtete- 

 ben az ázsiaiakra üt, de harmadik evezőjén a fehér rajznak semmi nyoma sincs. 



