Fa,ni. Chaiadriidae. 343 



Chaetusia. 



BüNAP., Iconogr. Faun. Ital. Ucc. p. 17. (1841.) 

 Typus: Chaetusia gj-egaria (Páll.). 



CHAETUSIA GREGARIA (Páll). 



Bíbiczlile. 



Ckaradrius gregarius, Pali., Reis. Russ. Reichs. I. p. 456. (1771.) 

 Tringa fasciala, Gmel., Reisc Russl. I p. 194. (1774.) 

 Tringa keptusclika, Lepech., Togeb. Reis. Russl. I p. 229. (1774 ) 

 Charadrius keptuschka, Wagl., Syst, Av. Chardr. p. 75, (1827.) 

 Vanellus keptuschka, Gould, B. Eur. IV. pl. 292. (1837.) 

 Vanellus gregarius, Bonap., Com. List. B. ect. p. 46. (1838.) 

 Cliettusia gregaria, Bonap., Icon. Faun. It. p. 17. (1841.) 

 Chaetusia gregaria, Strickl., Proc. Zool. Soc. 1850. p. 221. 

 Vanellus paliidus, Heugl., Syst. Uebers. p. 55. (1856.) 

 Chelt7isia ^oagleri. Gray, Handl. B. III. p. 11. (1871.) 



Leírása: A vén fölül világos szürkés-barna; fejteteje és nyakszirtje fekete; 

 homloka, s a szeme fölött a torokig húzódó sáv és tokája fehér, fejének és nyakának 

 oldala, begye és melle világos szürkés-fakó; fülfedó'i sárgásba árnyalódnak; hasa 

 fekete, nagy rozsdavörös folttal; alsó farkfedó'i és hónaljtollai fehérek; elsőrendű 

 evezői feketék; másodrendű evezői tiszta fehérek; farka fehér, széles csúcsmögötti 

 fekete szalaggal; csőre és lábai feketék; szeme barna. Hossza k, b 30 — 31, szár- 

 nya 19'5 — 20'5, farka 9, csőre 2"5, csűdje 6 %n. 



A hím és tojó egyforma. 



A fiatal fölül szürkés-barna, az egyes tollak többé-kevésbbé fakóval szegettek; 

 feje a hát színénél csekélylyel sötétebb szürkés-barna, homloka csaknem a szemig 

 fakó színnel árnyalt fehér; a koponya hátsó részére terjedő széles szemöldíve 

 fehéres fakószinű; torka és alul az egész madár tiszta fehér; nyakának tollai szür- 

 kés-barnával szegettek; elsőrendű evezői feketék, másodrendű evezői tiszta fehérek; 

 a harmadrendűek szürkés-barnák; farka fehér, az egyes tollak, a két szélsőt kivéve^ 

 széles csúcsmögötti fekete folttal; farkának fedőtollai tiszta fehérek. 



Földrajzi elterjedése Sharpé szerint (Cat. B. Br. Mus. XXIV. p. 174., 1896.) 

 Dél-Kelet-Európától kelet felé Turkesztánig és az Altai-hegységig, dél felé Eszak- 

 Kelet Afrika és az Indiai félsziget. 



Magyarországban való előfordulását egyetlen hiteles példány igazolja, melyet 

 1900. szept. 29-én lőttek Tata-Tóváros környékén. (1. Madarász, Ornith. Monatsb. 

 YIU. p. 170, 1900.) 



25* 



