348 Charadriiformes. 



AEGIALITIS ALEXANDRINA (Linné). 



Széki lile. * 



Charadrius alexandrinus, Linné, Syst. Nat. I. p. 258. (1766.) 

 Charadrius cantianiis, Lath., Ind. Orn. Suppl. p. LXVI. (1801.) 

 Charadrius albifrons, Mey & Wolf, Vög. Deutschl. tab. (1805.) 

 Aegialitis cantianus, Boie, Isis, 1822. p. 558. 

 Hiaticula cantiatia, Gray, List Grall. Br. Mus. p. 69. (1844.) 



Aegialitis albifrons, \ ^^^^^^ Deutschl. p. 551-552. (1831.) 



Aegialitis albigularis, ) 



Aegialophilus cantianus, Gould, Handb. B. Austr. II. p. 234. ("1865.) 

 Charadrius ca)itianus niinor, Seeb., Geogr. Distr. Charadr. p. 169. (1887.) 



Leírása: A vén hím fölül világos földszínű barna; feje, de főkép nyak- 

 szirtje agyasárgával árnyalt; homloka és szeme fölött szélesen fehér; fejteteje fekete 

 szalaggal; csőre és szeme közti vonal fekete; fülfedőinek felső része is fekete; 

 torka, nyaka köröskörül s alul az egész madár tiszta fehér, begyének mindkét 

 oldalán nagy fekete folttal; elsőrendű evezői barnák, a tollak gerincze többé- 

 kevésbbé fehér; a másodrendű evezők csúcsa és belső zászlaja fehér; farka fehér, 

 a középső tollak barnák; csőre fekete, alsó kávájának töve hússzínű; lábai lilás- 

 barnák; szeme barna. Hossza k. b. 16"5, szárnya 105 farka 5'5, csőre TS, csűdje 

 2'5 %. 



A tojó tollazata kevésbbé élénk, a mennyiben a fekete színt barnás-fekete 

 helyettesíti; a tarkó agyagsárga szine gyengébb árnyalatú. 



A fiatalok fölül valamivel sötétebbek a véneknél s egyes tollaik fehéres-fakó- 

 val keskenyen szegettek; a fej és nyak fekete rajzolata hiányzik. 



A tojásból kikelt fiókák fölül feketével mustrázott világos fakó pelyhekkel 

 borítottak; nyakuk köröskörül fehér; alul is tiszta fehérek. 



Földrajzi elterjedése: Közép- és Dél-Európa, Közép-Ázsia; télen Afrika és 

 Dél-Ázsia. 



Magyarországban: Lapályos vizenyős, homokos és különösen szikes terüle- 

 teken gyakori. Költözködő madár; április elején érkezik s szeptemberig marad. 



II. Család. 



Fam Haematopodidae. 



Kőforgatófélék. 



Az alcsaládok meghatározó táblázata : 



a. A csőr hosszabb a koponyánál; a csűd elöl és 



hátul reczézett; a szárny 23 %i-nél hosszabb .... Haematopodinae 



(349. old). 



b. A csőr rövidebb a koponyánál; a csűd mellső része 

 paizsolt, hátsó része reczézett; a szárny 16 %t-nél 



rövidebb Arenarimae (350. old.). 



* Cerva Frigyes adata szerint: a pestmegyei pusztálíon gurulónak, Bársony István szerint 

 solí helyt vizi egereiét: hívják. 



