Fa,m. Haenmtopodidae. 



349 



Subfam. Haematopodinae. 

 Tengeriszarkák. 



Haematopus. 



Linné, Syst. Nat. I. p. 257. (1766.1 

 Typus: Haematopiis ostralegus, Linné. 



HAEMATOPUS OSTRALEGUS, Linné. 



Tengeriszarka. 



Hacmalopus ústralcgiis, Linné, Syst. Nat. I. p. 257. (1766.) 

 Scolopax pica, Scop., Ann. I. p. 95. (1769.) 

 Ostralega pica, Bonn., Encicl. Méth L p. 26. (1790.) 

 Ostralega europaea, Less, Man. d'Ornth. 11. p. 300. (1828.) 



Haematopus bathims, \ ^^^^^^^^ y^g Deutschl. p. 562-563. (1831.) 



Haematopus orientális, \ 



Ostralegus vulgáris, Less., Rev. Zool. 1839. p. 47. 



Ostralegus haematopus, MacgilL, Man. Br. B. II. p. 59. (^1842.; 



Leírása: Tavaszkor a hím teje, nyaka, köpenye fényes fekete; dereka, melle 

 hasa, alsó és felsö farkfeclöi tiszta fehérek; szárnya fekete, nagy fehér tükörrel 

 melyet a közbülső másodrendű evezők és az ezeknek megfelelő fedőtollak alkot- 

 nak, az elsőrendű evezők belső zászlajának nagy része fehér, gerinczük mentén 

 pedig a csúcs mögött hosszanti fehér folttal ; alsó szárnyfedői és hónaljtollai fehé- 

 rek ; farkának tőfele fehér, csúcsfele fekete ; csőre, szeme, külső szemhéja és lábai 

 karminvörösck. Hossza k. b. 42, szárnya 24-5, farka 11, csőre 7, csűdje 4-5 %.. 



A tojó a hímhez hasonlít, de valamivel nagyobb ; szárnya 25-5—26. %^. 



A fiatalok fölül barnás-feketék, sárgás-barna tollszegélyekkel, mellükön széles 



fehér szalaggal. 



Földrajzi elterjedése: Észak-Európa és Észak-Ázsiának nyugati fele; télen 

 Dél-Európa, Észak-Kelet-Afrika és Nyugat-Ázsiának déli része. 



Magyarországban csak őszi és tavaszi átvonulásakor fordul elő. A Magy. 

 Nemzeti Múzeumban egy hím honi példány van s ezt Pest-megyében Soroksár 

 környékén 1845 május 29-én lőtték. A magyar tengerparton őszkor és tavaszkor 

 állítólag gyakori. A Fiumei gymnasium gyííjteményében két példány látható s 

 ezeket a Quarneroban lőtték. A zágrábi múzeumban ugyancsak a Quarneroból öt 

 példányt őriznek. Csató Janos írja (Erd. Muz. Egyl. Évk. VI. köt.), hogy Buda 

 Elek Russnál egy példányt lőtt, de többször észlelte; Alvinczen szintén észlelték 

 (Csató, Alsófehérv. Növ. és Állatv. 1896.). 



