•J'O Chaiadiiifovmes. 



Leírása: A ven téli tollazatban fölül egyszínű világos liamúszürke, csak dere- 

 kán látható csekély sötét szalagozás; telsö farkfedöi fehérek'; farka szürke, az egyes 

 tollak fehérrel szegettek; evezői feketék, a tollak gerincze fehér; alul a madár 

 fehér, begyén szürkés árnyalattal; nyaka, begye, mellének- és hasának oldala szürkés- 

 barna foltokkal mustrázott; csőre és lábai feketék; szeme barna. Hossza k. b. 26, 

 szárnya 16, farka 6"5, csőre 3-6, csűdje 3 %. 



A hím és tojó egymáshoz hasonló. 



A fiatalok a téli tollazatú vénekhez hasonlítanak, de hátuk nem egyszinü, a 

 mennyiben az egyes tollak fekete és fehér keskeny szalagokkal szegettek. 



A vének nyári tollazatban fölül feketével, vörhenyes-barnával és némileg 

 szürkével is tarkázottak; szemöldívük, fejüknek oldala, nyakuk, begyük, mellük és 

 hasuk egyszintí téglavörös; hasuk közepe és alsó farkfedöik fehérek. 



Föld?-ajzi köre nyáron az Északi Sarkkörre, télen mind az öt világrészre 

 kiterjed. 



Magyarországban csakis átvonuláskor fordul elő és úgy látszik igen ritka. Elő- 

 fordulásáról alig van egy-két hiteles följegyzésünk. Gaal Gaszton úr Lellén, a 

 Balaton mellett 1895 szeptember 14-én két példányt lőtt s ezeket annak idején 

 szives volt nekem is bemutatni. A Magyar Nemzeti Múzeumban nincs honi példány. 



TRINGA ALPINA, Linné. 



Északi partfutó. 



Tringa alpi na, Linné, Syst. Nat. I. p. 249. (1766.) 



Numeniiis variábilis, Bechst., Naturg. Dcutschl. IV. p. 141. (1809.) 



Tringa variábilis, Mey. & Wolf, Taschenb., II. p. 397. (1810.) 



Tringa cinclus, Leach, Syst. Cat. ect. Br. Mus. p. 30. (1816.) 



Pelidna variábilis, Steph., Shaw's Gen. Zool. XII. p. 98. (1824.) 



Scolopax alpina. Pali , Zoogr. Rosso-As. II. p. 175. (1826.) 



Pelidna alpina, \ 



Pelidna Sc/n?izii, \ Brehni. Vog. Deutschl. p. 661., 663. (1831.) 



Pelidna calidris, I 



Tringa Schinzii, Naum., Vög. Deutschl. VII. p. 453. (1834.) 



Pelidna cinclus, Bonap., Comp. L. B. Eur. et. N. Am. p. 50. (1838.) 



Tringa cinclus minor, Schleg., Rev., Crit. p. LXXXIX. (1844,) 



Schochiclus schitizii, Heine & Reichen., Nomencl. Mus. Hein. p. 329. (1890.) 



Pelidna schinzii, Sharpé, Handb. Br. B. III. p. 330. (1896.) 



Leírása: Tavaszkor és nyáron a vén feje és háta rozsdavörös, fekete foltok- 

 kal ; evezői feketék, a tollak gerincze többé-kevésbbé fehér ; nyaka és begye szür- 

 kés-fehér, sötét-barna hosszanti foltokkal; melle fekete; hasának közepe, oldala és 

 alsó farkfedői fehérek; farka barnás- szürke, az egyes tollak fehérrel szegettek, a 

 két középső toll sötét-barna, vörhenyes szegessel ; csőre és lábai feketék, szeme 

 barna. Hossza k. b. 19, szárnya 11 — 115, farka 5, csőre 2"8 3'5, csűdje 2 1 '/m. 



A hítn és tojó egyforma. 



Őszkor és télen a vén fölül barnás-szürke, az egyes tollak gerinczük mentén 

 többé-kevésbbé feketések; alul az egész madár tiszta fehér, begye szürkés árnya- 

 lattal és kevés barnás foltokkal. 



A fiatalok a téli tollazatú vénekhez hasonlítanak, de hátoldaluknak tollai 

 többé-kevésbbé vörhenyes- fakó színnel szegettek ; begyük sárgás-barnával árnyalt ; 

 hasuk pedig többé-kevésbbé sötét-barna foltokkal mustrázott. 



