374 Charadriiformes. 



Brehm, Vogelf. p. 306—307. (1855.) 



Telmatias faeroeensis, 



Telmatias Brchmii, 



Telmatias stagnatilis, J Brehm, Vög. Deutschl. p. 617 — 621. (1831.) 



Telmatias septentrionalis, í 



Telmatias peregriiia, \ 



Gallinago scolopacÍ7ia, Bonap., Comp. List B. Eur. & N. Am. p. 52. (1838.) 



Scolopax peregrina, Temm., Man. d'Orn. IV. p. 435. (1840.) 



Ascalopax Sabinii, 1 ^, „ ^, „,. , ^ 



, „. / Kev. & Blas, Wirb. Eur. p. 216. 1840.1 



Ascalopax galhfiago ) ' 



Gallittago sakkaliiia, \ ^ ^ 



n ,?■ i. 1 ( Gray, Gen. B. III. p. 583. (1846. 



(jralhnago burka, j 



Gallinago gallÍ7iago, Lichst., Nomencl. Av. Mus. Berol. p. 93. (1854.) 



Telmatias robusta, 



Telmatias salicaria, 



Telmatias Petényi, 



Telmatias lacustris, 



Telmatias brachypus, 



Gallinago migratoria, 



Gallinago brachypns, 



Gallinago peregrijia, 



Gallinago robusta, 



r- jT 75 - - • ? Brehm, Naumannia, 1855. p. 291. 



Gallinago Fetenyt j ' ' 



Gallinago septentrionalis 



Gallinago faeroeensis, 



Gallinago lacustris, 



Gallinago vulgáris, Dubois, Pl. Col. Ois. Belg. pl. 182. (1858.) 



Gallinago russata, Gould, B. Gr. Br. IV. pl. 79. (1863.) 



Gallittago coelestis, Dresser, B. Eur. VII. p. 641. \ 1880.) 



Gallinago scolopacina var. Brchmi, Frivaldszky, Av. Hung. p. 149. (1891.) 



Leírása: Hasonlít a nagy sárszalonkához, a melytől lényegesen a következőkben 

 tér el : termete amazénál valamivel kisebb, csőre azonban sokkal hosszabb ; szárnyán 

 hiányzanak a nagy fehér foltok és a széles rézsuntos feliér szalag; első evezőjének külső 

 zászlaja fehér; farka vörhenyes, az egyes tollak töve fekete, csúcsa fehér, a csúcs 

 mögött és közepén hullámos szalaggal, a szélső toll fakó, négy rendes szalaggal. 

 Hossza k. b. 27 — 28, szárnya 12'5 — 13, farka 6*5, csőre 7 — 7"5, csíídje 3 %i. 



A hím és tojó egyforma. 



A fiatalok a vénekhez hasonlítanak, de egész hasoldalukat vörhenyes-fakó 

 árnyalat borítja. 



A tojásból kikelt fiókákat vörös-barna pelyhek födik ; hátoldalukon fekete 

 foltokkal, szemük alatt fehér és fekete csíkkal, torkukon fekete folttal, begyükön 

 fekete örvvel mustrázottak. 



Földrajzi elterjedése : Európa, Ázsiának északi és mérsékelt égöve; télen Észak- 

 Afrika és India. 



Magyarországban átvonulás alkalmával tavaszkor (márcziusban, áprilisban) és 

 őszkor (szeptemberben) vizenyős réteken és mocsaras helyeken nagy csapatokban 

 szokott megjelenni. Alkalmas helyeken egyes példányokban megtelepszik és költ. 



