Fam. Larida^e. 383 



Földrajzi elterjedése : Észak-Afrika, Dél-Európa és Közép-Európának némely 

 része ; Ázsiában a mérsékelt és forró égöv és a Malayi-szigetek ; Ausztrália ; végre 

 Észak- és Dél-Amerikának bizonyos tájai. 



Magyarországban azelőtt meglehetős gyakori madár volt s az ország több 

 helyén fészkelt is ; most csakis a Fertő keleti partjain található és ott sem 

 minden évben egyforma mennyiségben. Télre a tropikus éghajlat alá költözködik. 

 A Magy. Nemzeti Múzeumban lévő egyetlen honi példányt még Petényi Salamon 

 lőtte Apaj környékén, Pestmegyében 1838. június 29-én. Csató János gyűjtemé- 

 nyében egy tojó példány látható, melyet Csató Alsó-Fehérmegyében Drassó 

 környékén 18>54 máj. 21-én lőtt. A bécsi csász. kir. Hof-Múzeumban három 

 magyarhoni példányt őriznek, az egyik nyári, a másik kettő téli tollazatban van. 

 A Zágrábi Múzeumban levő két példány nem szolgál faunánkhoz adatul, mivel 

 az egyik Boszniából származik, a másik pedig, melyet 1875-ben lőttek, termőhely 

 nélküli. 



Sterna. 



Linné, Syst. Nat. I. p. 227. (1766.) 



A fajok meghatározó táblázata : 



I. Násztollazat. 

 a. A homlok és fejtető fekete. 



a^. A csőr fekete, hegye sárga ; a lábak feketék ; 



a szárny 29 — 30"5 %i cantiaca (383. old.) 



b^. A csőr vörös, hegye többé-kevésbbé fekete ; 



a lábak mmium-vörösek ; a szárny 25'5 — 27"5 %i jíuviatilis (385. old.) 

 /;. A homlok fehér, a fejtető fekete ; a csőr sárga, 



hegye fekete ; a szárny 17 — 175 %n. minuta (386. old.) 



II. Téli tol lazát. 



a. A lábak feketék cantiaca (384. old.) 



b. A lábak nem feketék. 



a'^. A szárny 23 %i-nél hosszabb ; az evezők ge- 



rincze fehér Jíuviatilis (385. old.) 



b^. A szárny 17'5 '^"-néi rövidebb ; az evezők ge- 



rincze fekete minuta (386. old.) 



STERNA CANTIACA, Guel. 



Tengeri halászka. 



Sterna cantiaca, Gmel., Syst Nat. I. p. 606. (1788.) 

 Sterna boysii, Lath., Ind. Orn, II. p. 806. (1790.) 

 Sterna canescens Mey. & Wolf, Taschenb. II. p. 458. (1810.) 

 Thalasseus cantiacus, Boie, Isis, 1822. p. 563. 

 Actochelidon cantiaca, Kaup., Natürl. Syst. p. 31. (1829.) 



