384 Liuií'ormes. 



, J Bichm, Vo". Deutschl. n. 776—777. (1831.) 



fnalasseics candicaus, ) 



Thallascjis Pmili de IVürl/b., Brehm, Vogelf. p. 346. (1855 ) 



Stenia cantiaca acuflavida, Ridgw., Bull. U. S. N. M. p. 53. (1881.) 



Sterna safidvi-xnsi acuflavida, Baird, Brew. & Ridgw. Wat.-B. N. Am. II. p. 288. (1884. 



Actochelidűu saudvícensis, Salvad., Ucc. Ital. p. 275. (1887.) 



Stcrita cantiaca csőre. 



Leírása: Násznüiában a vén homloka, fejteteje és tarkója fekete; köpenye 

 világos gyöngyházszürke ; evezőinek külső zászlaja deres-szürke, belső zászlaja 

 fele részben feketés-szürke, fele részben (belső szélén) fehér ; a tollak gerincze 

 fehér ; felső farkfedői fehérek, úgyszintén farka is ; alul az egész madár fehér 

 gyenge rózsaszínű fuvalattal ; csőre és lábai feketék, csőrének hegye sárga ; szeme 

 barna. 



Téli tollazatbaii a vén homloka tiszta fehér, fejteteje fehér, némelyik toll fekete 

 centrummal ; szeme mögött és a nyakszirt fekete, az egyes tollak fehérrel szeget- 

 tek ; szeme előtt fekete folttal ; hát és hasoldala olyan, mint a nászruhában. Hossza 

 (a csőr hegyétől a szárny hegyéig) 43 — 45, szárnya 29 — 305 ; farka 13— 14"5 (a villa 

 4— 6'5) ; csőre (a homloktól) 4*7 — 5*5 ; csüdje 2"5 ; középső ujj karommal együtt 

 2-8 %.. 



A liivi és tojó egyforma. 



A fiatalok a téli tollazatú vénekhez hasonlítanak, de fölül, kiváltképen a 

 szárnyfedőkön barna szegésekkel mustrázottak, farktollaik pedig (különösen a 

 hosszabbak) csúcsmögötti részükön többé-kevésbbé feketék. 



Földrajzi elterjedése kizárólagosan a tengerekre szorítkozik még pedig az 

 Északi-tengerre, Atlanti-tengerre, Közép-tengerre, Fekete-tengerre, Vörös-tengerre 

 és a Kaspi-tengerre. 



Magyarországban csakis a Ouarneroban s leginkább a téli hónapokban fordul 

 elő ; nyáron egyáltalában nem található. A Zágrábi Múzeumban 12 honi példányt 

 őriznek s ezeket mind a fiumei öbölben (kettőt 1899. április 20-án, a többit 1887. 

 november és deczember hónapokban) lőtték. 



Jegyzet : A Zágrábi Múzeum példányai közt van egy igen kicsiny vén tojó (Fiume, 1887 

 nov. 13.), mely lényegesen eltér a többitől. E példány köpenye és szárnya ugyanis világosabb a 

 tipikusan színezett példányokénál, főleg pedig evezőinek belső zászlaja fekete helyett szürke s e 

 szín alig sötétebb a külső zászló színénél, az evezők csúcsa szélcsen fehér; csőrének és lábainak 

 szine azonban rendes. Hossza (a csőr hegyétől a szárny hegyéig) 36, szárnya 26, farka 14 (a villa 6'5)> 

 csőre (a homloktól) 5, csüdje 2'4 cm. 



