388 Ijariformes. 



Téli tollazatban a vén feje és egész hasoldala fehér, csupán fejtetején és 

 tarkóján feketével tarkázott ; háta világosszürke, farka és felsó' farkfedöi fehérek. 



Átmeneti tollazatban, a vedlés megkezdése után eleinte csak egyes fehér 

 tollak tarkítják fekete tollazatát, mely csak lassankint változik át egészen fehérré, 

 még pedig legelőször a homlok és torok, azután a többi része. 



As éi-etleii példányok háta és hasa tiszta fekete helyett barnás-fekete ; farka 

 pedig többé-kevésbbé szürke. 



A fiatalok a téli tollazatú éretlen példányokhoz hasonlítanak, de hátoldaluk 

 többé-kevésbbé barnás-szürkék. 



A pelyhes fiókákat fölül fekete foltokkal mustrázott vörhenyes fakó, alul pedig 

 mustrázat nélküli sárgás-fehér pelyhek borítják. 



Földrajzi eltei'jedése: Közép- és Dél-Európa, Ázsiának mérsékelt zónája; télen 

 Afrika, Dél-Ázsia és a szigettenger. Ausztrália és Uj-Zeland. 



Magyarországban : Vonulás alkalmával mocsaras tájakon úgyszólván mindenütt 

 eló'fordul és ilyenkor leginkább a fekete halászka társaságában egyesével vagy 

 párosával található, költésre azonban csak válogatott helyeken telepszik meg, a hol 

 úgy a fekete halászka telepeiben egyesével, mint kisebb telepekben külön is fész- 

 kel. Eddig csak Zemplén- (Bodrogköz), Szabolcs- és Bácsmegyében akadtam fész- 

 kelési helyére. Cerva Erigyes Pestmegyében a Szunyogi-pusztán nagyobb telepeire 

 is bukkant, 



HYDROCHELIDON NIGRA (Linné). 



Fekete halászka. 



Sterna nisra, I ^ • . ^ 



„, "^ . ) Linné, byst. Nat. I. p. 227, 228, (1766.) 



otertia naevia, j 



Larus mericlinus, Scop., Ann. I. p. 81. (1769.) 



Sterna fissipes (nec Linné), Lath., Ind. Orn. IL p. 810. (1790.) 



Hydrochelidon nigra, Boie, Isis, 1822. p. 563. 



Virulva nigra, Steph., Shaw's Gen. Zool. XIII. p. 167. (1825.) 



Hydrochelidon obscura, 1 „ , ,, ^ 



rr ^ , ,., . . ) Brehm, Vög. Deutschl. p 795. (1831. 



Hydrochendon nigrtcans, J 



Hydrochelidon Jissipes, Bonap., Cat. Ucc. Eur. p. 77. (1842.) 



HydrocJielidon paliida, Brehm, Vogclf. p. 350. (1855.) 



Leírása: Nászruhában a vén hím feje és nyaka fekete ; háta, dereka, farka 

 és szárnya sötét-szürke ; az evezők gerincze többé-kevésbbé világos ; alsó szárny- 

 fedői szürkés- fehérek ; torka, begye, melle és hasa feketés-szürke ; alsó farkfedői 

 fehérek ; csőre fekete ; lábai friss korában lilás vörösbarnák, száraz állapotban 

 feketék ; szeme sötétbarna. Hossza (a csőr hegyétől a szárny hegyéig) k. b. 30 — 31, 

 szárnya 21-5 — 22, farka 9'5 - 10, csőre (a homloktól) 2*5—3, csüdje r5 %n. 



A tojó valamivel kisebb, hát- és hasoldala pedig valamivel világosabban szí- 

 nezett ; tokája fehéres-szürke. 



Téli tollazatban a vén homloka, torka, nyaka és alul az egész madár tiszta 

 fehér ; fejteteje és nyakszirtje feketével tarkázott ; egész hátoldala szürke, jóval 

 világosabb mint a nászruhában. Átmeneti tollazatban a homlok és a hasoldal fehér 

 tollakkal tarkázott. 



A fiatalok a téli tollazatú vénekhez hasonlítanak, de hátoldaluk toUainak 

 csúcsfele barna, sárgás-barna szegessel; csőrük világos sárgás-hússzinü, hegye szarú- 

 barna ; lábai világos sárgás-hússzínüek. 



