Fam. Laiidae. 389 



A pelyhes fiókának hátoldala sárgás-fakóbarna alapon fekete foltokkal mustra 

 zott ; hasoldala szennyes-fehér, füstös-barna árnyalattal. 



Földrajzi elterjedése : liurópa és Ázsiának nyugati része ; télen Afrika. 



Magyarországban a tavak és mocsaras helyek körül mindenütt nagyon közön- 

 séges ; kisebb-nagyobb kolóniákban fészkel. Április második felében érkezik s 

 szeptember végén vagy október elején költözködik el. 



HYDROCHELIDON LEUCOPAKEIA (^ Natt.»). 



Szürkehasú halászka. 



Ster)ia leticopareia «Natterer», Temm. Man. d'Orn. \). 746. (1820.) 

 Stenia delamotta, Yieill., Encicl. Meth. 1. p. o5<). (1820.) 

 Sterna java7iica, i 



Virulva ifidica, Steph., in Shaw's Gen. Zool. XIII. p. 158, 169, 171. (1825.) 



Viralva leucopareia, | 



Sterna kybrida, Pali. Zoogr. Rosso-As. II. p. 338. (1826.) 

 Pelodes leucopareia, Kaup. Nature. Syst. p. 106. (1829.) 

 Hydrochelidou leucopareia, Brehm, Vög. Deutschl. p. 797. (1831.) 

 HydrochelidoiL hybrida, Bonap., Cat. Ucc Eur. p. 77. (1842.) 

 Hydrocecropis delamotta, 

 Hydrocecropis similis, 

 Hydrocecropis leucogenys, 

 Sterjiula delamotíi, 

 iiteriiula javanica, 

 Hydrochelidoti similis, \ 



Hydrochelidon javanica, ' Giay, Gen. B. III. p. 660. (1846.) 

 Hydrochelidofi indica, I 

 Hydrochelidoti leucogenys, \ 



Hydrochelidon meridionali . y Brchm, Vogelf. p. 350—351. (1855.) 

 Hydrochelidon nilolica, j 



Hydrochelidon delalandii, Bonap., Compt. Rend. XLII. p. 773. (1856.) 

 Sterna iunotata, Beav., Ibis, 168. p. 404. 

 Pelodes hybrida, Olphc-Gall., Contr. Faun. Orn. Eur. Occ. XI. p. 41. (1S72.) 



Boie, Lsis, 1844. p. 178, 179, 183. 



Leírása: Nászruhában a vén homloka, fejteteje és tarkója fekete ; nyaka, 

 háta, dereka, felső farkfedó'i, szárnyai és farka szürkék ; a fark szélső tollainak 

 külső zászlaja és az elsőrendű evezők belső zászlajának bizonyos része fehér; tokája, 

 szeme alatti része és fülfedői fehérek ; torka, begye, melle és hasa szürke, mely 

 szín torkán a legvilágosabb, hasán czombjai táján a legsötétebb ; alsó szárnyfedői 

 és alsó farkfedó'i fehérek ; csőre sötét vérvörös, lábai czinober-vörösek ; szeme sötét- 

 barna. Hossza (a csőr hegyétől a szárny hegyéig) k. b. 31 — 32, szárnya 22 — 24, 

 farka 9"5 — 10, csőre (a homloktól) 27 — 3, csűdje 2 1 %i. 



A hivi és tojó egymáshoz hasonlít, utóbbi valamivel halványabban színezett. 



Téli tollazatban a vén hátoldala selyemfényű gyöngyházszürke ; homloka, 

 nyaka s alul az egész madár tiszta fehér ; fejteteje és nyakszirtje fehérrel és feke- 

 tével tarkázott ; csőre és lábai vöröses-barnák. 



A jiatal köpenye barna, az egyes tollak sárgás- fakóval szegettek, a fejtető 

 szintén barna árnyalatú; egyébként a téli tollazatú vénhez hasonlít. 



