392 Lariformes. 



Lanis riíiibundus mi'/mr, Schleg., Rev. Crit. p. CXVII. (1844.) 



Xema rid ibinida, \ t-.du T\/r if-o/ioi^N 



; Gnay, Lisl B Br. M. j). 172. (1S44.) 

 Xema capistrala, \ 



Hydrocolaeus ridibundus, Salvad., Ucc. Ital. p. 283. (1887.) 



Ge/as/es ge/asíes, (nec Thiiínkm), Brusina, Soc. Hist. Nat. Croat. V. p. 94. (1890.)* 



Chroeocephalus ridihiiiidus, 1 ^, . o t^ • , ^ i t»t tt • ^^r, ^r-r. /. „r,^\ 



^ ^ \ Heine & Reichcn., Nomencl. Mus. Hcin. p. 558—359. (1890.) 



Chroeocephalus capistratus, | 



Chema ridibiiudiim. Reiser, Orn. Balc. II. p. 198. (1894.) 



Leh'ása: Nászriihában a ven feje köröskörül kávébarna, s e szín a csőr körül 

 a legvilágosabb, a nyakszirt táján és torka alsó részén a legsötétebb; szeme mögött 

 fehér keskeny félgyürűvel ; nyaka, begye, melle és alul az egész madár fehér, igen 

 gyenge rózsás fuvalattal ; köpenye és szárnyainak nagy része világos hamuszürke; 

 a négy első' evező gerincze tiszta fehér, a többié többé-kevésbbé szürke ; az első, 

 második és harmadik evező fehér, csúcsuk fekete, az első toll külső zászlajának 

 széle, valamint a második és harmadik belső zászlajának széle szintén fekete 

 (Vll. táb. 1. ábra); a negyedik tollon a külsó zászló fehér, a belső szürke, a csiícs 

 és a belső szeges fekete ; az ötödik toll szürke, a külső zászló világosabb, a belső 

 sötétebb; a csúcs és a belső szeges fekete; a hatodik szürke, csúcsa és belső szegése 

 fekete; a hetedik szürke, fekete belső szegessel s néha fekete csúcsmögötti folttal; 

 a többi evező szürke ; farka és felső farkfedői fehérek ; csőre aludtvérszinü ; lábai 

 vörösek; szeme barna. Hossza (a csőr hegyétől a szárny hegyéig) k. b. 40—45, 

 szárnya 27-5-- 32-5,** farka 12, csőre (a homloktól) 3-2— 38, csűdje 44 %*. 



A hhn és tojó egymáshoz hasonló; a tojó általában véve kisebb a hímnél. 



Téli tollasaiban a ven feje csaknem egészen fehér, egyedül a szem előtt és a 

 fülfedők mögött van egy-egy barnás-fekete folt ; a tollazat többi része a fenti 

 leírással egyezik. 



Éretlen példányok a követlcezőkben térnek el a vénektől : a hátoldal többé- 

 kevésbbé barna tollakkal tarkított; a fark vége széles fekete szalaggal szegett; 

 a három első evezőnek fekete mustrázata nagyobb kiterjedésű. 



A három első evezőnek mustrázata az éretlen példányoknál úgy látszik még 

 individuális változásoknak is ki van téve. Az általam vizsgált példányok mustrázata a 

 Vll. és Vili. táblán (2 — 8. ábra) látható, s hét minta szerint változik. Leggyakoribb 

 mindenesetre a legtöbb fehérrel biró (VII. tábla, 2. ábra), a gerincz mentén fekete 

 csík nélküli mustrázat. Ezen minta szerint az alant felsorolt 33 éretlen példány 

 közül 13, míg a 3., 4. és 5. ábrák szerint, t. i. a hol a belső fehér mezőn a 

 gerincz mentén többé-kevésbbé kifejlett fekete csík mutatkozik, összesen 11 pél- 

 dány van mustrázva. Hat példánynál a belső fekete csík, különösen a II. 

 evezőn, a toll szélének fekete színével összefolyik (Vili. tábla, 6. ábra). Két pél- 

 dánynál a tollak belső zászlójának feketesége annyira összeolvadt, hogy a fehérből 

 csupán egy kis hosszúkás folt maradt meg az I. és II. evezőnek csúcsmögötti 



* Megvizsgálván a Zágrábi Múzeumban levő .s Bkusina által ezen néven leírt példányokat, 

 azt találtam, hogy azok egytöl-egyig téli tollazatú Lants ri'dibundi/s-ok; egyik példány 

 ((^ , Fiume, febr. 4.) fejének sötét tollai jó részben már látható is. 



*''' Az alantabb felsorolt s jobbára Magyarországból származó 80 példány szárnyhosszúságának 

 két szélső mértéke ez: utóbi)i közel 2 cm-rel hosszabb a Saunders által a british katalógusban 

 (Vol. XXV. p. 211.) adott leghosszabb mértéknél (12 ang. hüv.), s csaknem az Indiában élő Lanix 

 bi-nnncocephaliis mértékének felel meg. 



