398 Lariformes. 



Éretlen példányok a vénektől a következőkben térnek el: szárnyfedö-tollaik 

 többnyire barnák; elsőrendű evezőik feketék, belső szegesük fehér; farkuk fehér, 

 végén széles fekete szalaggal. 



A fiatalok a téli tollazatú éretlen példányokhoz hasonlítanak, fejtetejük és 

 köpenyük azonban sötétbarna, utóbbinak tollai szélesen szürkés-fehérrel szegettek. 



Földrajzi elterjedése Európának délkeleti és Közép-Ázsiának délnyugati 

 részére esik. 



Magyarországban tavaszkor (májusban) és őszkor (szeptemberben) rendesen 

 átvonul, a midőn bizonyos vidékeken, mint p. o. a Fertőn vagy a Velenczei-tavon, 

 meglehetős nagy számmal jelenik meg. A Magyar Nemzeti Múzeum gyűjteményé- 

 ben a vonulási időszakokban elejtett példányok egész sorozata látható, szintúgy a 

 Záo-rábi Múzeumban is. 



LARUS CANUS, Linné. 



Szürke sirály. 



Larus cuíuís, Linné, Syst. Nat. I. p. 224. (1766.) 



Larus cinereus, Scop., Ann. I. p. 80. (1769.) 



Larus procsllosus, Bechst., Orn. Taschb. p. 373. (1803.) 



Larus cyanorhynchus, Mey & Wolf, Taschb. II. 480. (181Ü.) 



Larus nivens, Pali., Zoogr. Rosso-As. II. p. 320. (1826.) 



Laroides proce!los2is, \ 



Laroides canus, ; Brehm, Vüg. Deutschl. p. 750—753. (1831.) 



Laroides caiiescens, \ 



Glaucus canus, Bruch, Journ. f. Orn. I. p. 102. (1853.) 



Larus canus var. tiiajor, Middend., Reis. Sib. p. 243. (1853.) 



Larus lieiiiei, Homeyer, Naumannia, 1853. p. 129. 



Gavína cana, Menzb., Bull. Mosc. LVIII. p. 136. (1883.) 



Leírása: Nászruhában a vén hím feje, nyaka, begye, melle, hasa, farka, alsó 

 és felső farkfedői fehérek; köpenye és szárnya kékes- hamuszürke ; másodrendű 

 evezői fehérrel szélesen szegettek; elsőrendű evezői jobbára feketék, a két első 

 toll csúcsmögötti részén nagy fehér folttal, a többi toll csúcsa többé-kevésbbé 

 fehér ; csőrének csúcsfele sárga, tőfele zöldes ; lábai sárgás-szürkék ; szeme barna. 

 Hossza (a csőr hegyétől a fark végéig) k. b. 53, szárnya 38, farka 16., csőre (a 

 homloktól) 4, csűdje 5 '^m. 



A tojó valamivel kisebb, máskülönben a hímhez hasonlít. 



Téli tollazatban a vének a fönti leírással megegyeznek, de fejtetejük, nyak- 

 szirtjük, nyakuk hátsó része s néha begyük tája is szürkés-barna pettyekkel vagy 

 hosszanti foltokkal mustrázott. 



Éretlen példányok a téli tollazatú vénekhez hasonlítanak, de szárnyfedő tollaik 

 többé-kevésbbé barnásak; elsőrendű evezőik mustrázat nélküli barnás- feketék, 

 másodrendű evezőik csúcsfele szintén barnás-fekete ; farkuk végén széles barnás- 

 fekete szalaggal ; csőrük hegye sötét. A fiatalok hasonlóak, de köpenyük barna, a 

 tollak fehérrel szegettek. 



Földrajzi elterjedése: Észak-Európa és Észak-Ázsia; télen Dél-Európa, a Föld- 

 közi-tenger, Észak-Afrika, a Perzsa tengeröböl; Kina és Japán tengerpartjainak vidékei. 



Magyarországban az őszi és tavaszi vonuláson fordul elő, néha télen is. 



