XIII. Rend. 



ORDO ALCIFORMES. 

 Alkák. 



Az alkák kitünó' búvárok s mint ilyenek a víz alatt rendkívüli ügyességgel 

 úsznak ; testük ehhez mérten is van alkotva. A szárazföldön igen ügyetlenek, tömzsi 

 testükkel nehézkesen mozdulnak, melyet legtöbbnyire függőlegesen guggolva tar- 

 tanak. Külsőleg tehát semmiképen sem hasonlítanak a sirályalakúakhoz, ámbár belsó' 

 morphologiájuk ezekkel hozza legközelebbi rokonságba. 



Jellemek: az ínycsontja hasadt [schizognathus); az orrcsont mellső széle szög- 

 alakban elágazó {schizorhiiial); a nyakcsigolyák száma 15; az ujjak úszóhártyával 

 vannak összekötve; évenkint kétszer vedlenek; fészküket sziklapárkányokra vagy 

 a földbe vésett üregekbe építik s mindig csak egy tojást tojnak; a tojás szine ama 

 fajoknál, melyek üregekben fészkelnek mindig fehér, azoké pedig, melyek nyilt 

 fészket készítnek, szines és sötétebb mustrázattal tarkázott; a íióka a tojásból ki- 

 kelve sürü pelyhekkel borított és sokáig szüleinek gondozására van bízva, miért is 

 a fészket csak nagy sokára hagyja el. 



E rend tagjai az Északi-Sarkkör tájait lakják, őszkor azonban a téli hideg 

 elől a mérsékelt égöv alá vonulnak. Ezen utat főképen a tengeren teszik meg s 

 így Magyarország orniszát csak annyiban érdeklik, a mennyiben az észak-európai 

 fajok közül néhány a Földközi-tengert is fölkeresi, a honnan aztán az Adriai-ten- 

 gerre s így könnyen a magyar-horvát tengerpartra is akadálytalanul eljuthat. Ilyen 

 módon kerültek hozzánk a Quarneroba ama két fajnak példányai, melyekről 

 szó lesz. 



I, Család. 



Fam. Alcidae. 



Alkafélék. 



Az alcsaládok meghatározó táblázata: 



a. A csőr megnj^últ tőfele tollakkal borított; az orr- 

 lyukak a tollas mezőbe, a szájzugtól messze előre 



esnek Alcmac (408. old.). 



b. A csőr tőfele nem tollas, az orrlyukak közel van- 

 nak a szájzughoz s szabadon állanak Fraicrculmae 



(409. old.). 



