Fam. Alcidíie. 



409 



A fiatalok a téli tollazatú vénekhez hasonlítanak, a melyektől csakis sima 

 csőrükkel különböznek. 



Földrajzi elterjedése az északi Atlanti-Oceán; télen a Közép-tenger. 



Magyarországban a Ouarneroban a téli hónapokban fordul elő. A M. Nemz. 

 Múzeumban nincs honi példány, a Zágrábi Múzeumban van két honi példány s 

 ezeket Fiúméban lőtték. 



Subfam. Fráter culinae. 



Fratercula. 



Buiss., Orn. VI. p. Sl. (1760. 

 Typus: Fratercula arctica (Linné). 



FRATERCULA ARCTICA (Linné). 



Pengecsőrű alka. 



Álca arctica, Linné, Syst. Nat. I. p. 211. (1766.) 



Álca laliradorica, Gmel, Syst. Nat. I. p. 550. (17SS.) 



Álca canogularis, Mey. & Wolf, Taschcnb. p. 442. (1810.) 



Mormon fratercula, Temm., Man. d'Orn p. 614. (1815.) 



Fratercula arctica, Leach, Syst Cat. ect. p. 42. (1816.) 



Mormon glaciális, \ 



ATormon arcticus, J 



Fratercula glaciális, Steph., Shaw's Gen. Zool. XIII. (i. 40. (1826.) 



Marínon poláris, Brehm, Isis, 1826. p. 985. 



Mormon gravae, Brchm, Vög. Deutschl. p. 999. (1831.) 



Lufida arctica, Key. & Bl., Wirbelth. p. 236. (1840.) 



Álca glaciális, G. R. Gray, Handl. B III. p. 96. (1871.) 



Fratercula arctica, var. glaciális, Heugl. Ibis 1872. p. 64. 



Naumann, Isis. 1821. p. 782—783. 



Fratercula arctica csőre. 



Leírás: Nászruhábaii a vén fejteteje szürkés-fekete; nyakát körülvevő örv és 

 egész hátoldala fekete; fejének oldala világosabb, torka sötétebb szürke; begye, melle 

 s alul az egész test fehér; farka fekete; csőrének mellső része friss állapotban karmin- 



