Fatn. Colynibidan. 



415 



mely a keresztcsontot és a larkcsontokat elfödi, úgyszintén a mellcsont alsó szélének 

 [inargo postenor sterní) megnyúlt középrésze, mely jóval eló'bbre nyúlik az oldal- 

 nyujtványoknál (1. ábra 414. old.). A nyakcsigolyák száma 14—15. Az ínycsont 

 hasadt [schisognathus). 



Földrajzi körük nyáron az Északi-Sarkkörre szorítkozik, télen ellenben az 

 egész mérsékelt égövre kiterjed. 



Legtöbbnyire a tengeren tartózkodnak, de a költéskor és költözéskor az édes 

 vizeket is felkeresik. Édes vizek partjain fészkelnek és két zöldes-barna tojást 

 tojnak; fiókáik pely bekkel borítottak. 



1. Család. 



Fam Colymbidae. 



Búvárfélék. 



Colymbus. 



Linné, Syst. Nat. I. p. 220. (1766.) 

 Typus: Colyiiibiis septcnirioiia/is, Linné. 



A fajok meghatározó táblázata : 

 a. A csó'r gyengén fölfelé hajlik, a felső káva orma 

 inkább homorú; násztollazatban a n)ak mellső 

 részén vörhenyes-barna háromszögű nagy folttal, 

 téli tollazatban a hátoldal fehér pettyezéssel 



h. A csőr egyenes, a felső káva orma inkább dom- 

 ború; násztollazatban a nyak mellső része fekete; 

 téli tollazatban a hátoldal pettyezés nélkül . 



septcntrionalis 

 (415. old.). 



arcticus (416. old.). 



COLYMBUS SEPTENTRIONALIS, Linné. 



Északi búvár. 



Colymbus septenlrionalts, Linné, Syst. Nat. I. p. 220. (1766.) 



Aíenrus stellaíus, 1 „ 



,, "^ ' : ,. \ Bonnat., Tabl. Encvcl. Méth. L p. 71-72. (1790.) 



Mergus septentrtonahs, ) 



Colymbus rufogularis, Mey. & Wolf, Taschenb. IL p. 453. (1810.) 



Eudytes septentrionalix, Lichtst., Verz. Doubl. p. 87. (1823) 



Cepphus stellatus. Pali., Zoogr. Ro.sso-As. II. p. 342. (1826.) 



Colymbus microrhynchos, Brehm, Vogelt. p. 405. (1855.) 



Uritiator lumme, Stejn., Pr. U. St. Nat. Mu.s. V. p. 43. (1882.) 



Urinator septcntrionalis, Schalow, Journ. f. Orn. 1895. p. 462. 



Gavia lumtne. Allén, Auk, XIV. p. 312. (1897.) 



31' 



