Fam. Rallidae. 43 '. 



Zapornia. 



Leacii, Syst. Cat. Mamm. ecr. Brit. Mus. p. 34. (1816. 

 Typus: Zaponiia parva (Scof.). • 



ZAPORNIA PARVA (Scop.). 



Kis vízicsibe. 



Ralliis parvus, Scop., Ann. I. p. 108. (1769.) 



Railus mixíus, Lapeyr., Mamm. & Ois. Haute-Garonnc. p. 38. (1799.) 



Gallitiula pusillus, Bechst., Orn. Taschlx II. p. 340. (1802.) 



^ ... . ^. .. ] . \ Mont. Orn. Dict. 1813.) 



Zapor'nia vi/nuta, Leach, Syst. Cat. Mamm. ect. lír. Mus. p. 34. (1816.) 



Rűl/us Peyr usii, Vieill., N. Dict. d'Hist. Nat. XXVIII. p. 562. (1819.) 



Galiiiiula pust/la, Tcmm., Man. d'Orn. II. p. 690. (1820.) 



Crex pusilla, Boic, Isis, 1822. p. 561 . 



Ort\o-omctra olivacea, 1 , , ^, ., , ^,,, 



r^ . .,, \ Steph., Gen. Zool. XIl. p. 226., 231. (1824.) 



Zapornia piísti/a, J 



Phalaridon pusilla, Kaup, Natürl. Syst. ]). 173. (1829.) 



Ortygomelra pusilla, Bonap., Comp. L. B. Eur. & N. Am. p. 53. (1838.) 



Porzana minula, Bonap., Cat. Met. Ucc. Eur. p. 65. (1842.) 



Gallinula niinuía, Brehm, Vogrlf. p. 330. (1855.) 



Crex minula, Danf. & Harvie Brown, Ibis. 1875. p. 418. 



Phalaridiuin pusilUim, Meves, Journ. f. Orn. XXIII. p. 433. 1875.) 



Porzana parva, Dresser, B. Eur. VII. p. 283. (1878.) 



Railus miniitus, Dixon, Ibis. 1882. p. 578. 



Crex parva, Sceb., Hist. Br. B. II. p. 457. (1884. 



Ortygomelra parva, Gigiioli, Avif. Ital. p. 351. 1886.) 



Ortygomelra minula, Madarász, Eriáut. p. 113. (1891.) 



Zapornia parva, Sharpé, Cat. B. Br. Mus XXIII. p. 89. (1894.) 



Leírása : A h'm fiilül sötét sárfrás-barna ; a köpeny tollai feketével és fehérrel 

 mustrázottak ; evezői barnák ; szárnya alul barnás-szürke ; alsó szárnyfedői egysziníí 

 sötét palaszürkék; szemöldíve, pofatáj.i, torka, nyakának mellső része, begye, melle 

 és hasa kékes-palaszürke, legvilágosabb a torok, legsötétebb a lágyék, az alfeltáj 

 és alsó farkfedők, utóbbiak fehérrel szalagozottak ; csőre sárgás-zöld, töve vörös, 

 lábai zöldek; szeme sötétvörös. Hossza k. b. 20, szárnya 10-5,. farka 6, csőre 1-8, 

 csüdje 3 %i. 



A tojó hátoldala a híméhez hasonlít; szemöldíve szürkés, torka fehér, nj'aka 

 oldalt, begye, melle és hasa világos fakószinű, lágyéka, alfeltája és alsó farkfedöi 

 szürkés barnák fehér szalagozással. Hossza k. b. 18, szárnya 10, farka 5, csőre 1*7, 

 csüdje 2'8 %n. 



Az őszi tollazatú fiatalok a tojóhoz hasonUtanak, de szemöldívük világos 

 fakó ; torkuk, begyük és mellük fehér. 



A tojásból VWQ\tfiókákat kékes-zöld fényű fekete pelyhek borítják; csőrük fehér. 



Földrajzi elterjedése : Közép- és Dél-Európa és Ázsiának mérsékelt égöve; 

 télen Afrika és Ázsiának déli része. 



Magyarországban lapályos területeken lévő mocsaras és nádas helyeken min- 

 denütt előfordul Költözködő madár ; márczius végén vagy április elején érkezik s 

 október első felében távozilc. 



32* 



