11) 



örterna kunde ju vara l)egäiiiga törxildgässen och strömniings- 

 slimmen pa grundbankarna kunde vara orsak nog för de stora 

 lärnorna att grunda sin stad. 



Men del ;ir inte sä. 



Klil)[)orna där vore inte tör mer än lusen andra längs den 

 svenska kusten, såvida inte just de sällsynta läglarna funnos 

 där. Det tinns ingenting egendomligt hos dessa skär utom 

 deras atskildhet trän lastlandel. 



Örterna som skulle locka gässen särskildt dit äro desannna 

 som |)ä andra stenskär i Oslersjön. Måhända äro de blott 

 mimlre Irodiga härute, där hafvets lamn är sä djuj) och Iwnll 

 omkring dem. 



Och del är inte strönnningen. som lockat skräntärnan dit. 

 Hon lärdas ända miltal inät kusten för att hämta sölvatten.s- 

 lisk till maka och ungar. 



Men hvarlör ha de da konnnil? 



Hvarför samlas grågässen till hjordar därute, där betet är 

 sa knappt, i stället för att gå i land inne på kustens frodiga 

 ängsmarker? Hvarför ha de i hela världen sällsynta stora 

 tärnorna stannat just här? 



För gässen är svaret snart funnet — hur bittert det än 

 kan höras. 



Det är kustfolkets ihållande förföljelser emot dem. som 

 drifvit ul de sista gashjordarna till de yttersta skären, däi- 

 afstandet öfver halVet och några fa mäns goda vilja ännu i 

 någon man kan hägna deras tillvaro. 



För de stora tärnorna är delta svar icke nou. 



De ha väl också plundrats och skrämts j)ort Iran ställen 



