20 



där (le bodde förr, så som den en gång så lyktbara. trehundra 

 j)ar starka kolonien på Sylt i Slesvig nu slutligen för två år 

 sedan är utrotad. Men det är inte människan som drifvit 

 skräntärnorna att ])ilda sina väldiga samhällen på dessa tvä 

 enda skär i norra Europa. 



Hvar ha de sina närmaste hemvist i världen? 



I s(')der vid Svarta hafvet, vid sjön Sinoc i Dol)rndja och 

 vid Kaspiska hafvet som lånat dem namn. 1 väster vid La- 

 brador och de stora .sjöarna i norra Amerika. 



!)å kommer frågan åter. Hvarför ha de valt just de två 

 kala skären vid den svenska kusten".' Frånsedt några boplatser 

 nere vid gränsen mot Asien ha de här utanför Sörmlands 

 kust i daiii sitt enda starka tillhall i hela vår världsdel. 



Del är ovisst om en senare lid skall kunna svara. 



De stora tärnorna tillhöra dessa fåglar, hvilkas vingar bära 

 öfver afstånd, där våra ögon ämui inte förmå att följa dem. 

 Människan kan förfölja dem, men del är inte för hennes skull 

 som de laga sina okända vägar öfver hafven till nagi-a vidl 

 skilda kuster i världen för att bo den korta sonnuarn. OlVer 

 deras lif som öfver vildgässens klokhet hvilar ännu gåtfull- 

 hetens stora lockelse. 



